ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 р. 	Справа № 818/679/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старостіна В.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державної казначейської служби України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 09.06.2017 року по справі № 818/679/17
          за позовом              ОСОБА_1  
          до             Державної казначейської служби України                     
          про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив суд: 
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за весь час прострочки, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми;
- стягнути з відповідача грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 86040,00 грн.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Державну казначейську службу України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасне виконання рішення Конотопського міськрайсуду від 12.09.2013 року у справі № 6а/577/109/13 (577/4573/13), нараховану рішенням Державної казначейської служби України від 23.05.2017 року № 44.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятою постановою в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 86040,00 грн, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати в зазначеній частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та її основних свобод та ст. 1 Протоколу № 1, рішення Європейського суду з прав людини, положення Конституції України та зауважує, що через душевні страждання, які він та члени його сім`ї зазнали в зв`язку із надзвичайно довгим невиконанням відповідачем рішення, за дії якого держава несе відповідальність відповідно до ст. ст. 32, 56, 62, 152 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1173, 1174 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, яку суд, враховуючи характер правовідносин сторін, обставини справи та принципи розумності та справедливості, повинен був стягнути, оскільки в даному випадку наявний причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю та шкодою.
Також, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, апеляційну скаргу подав відповідач, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, неповне з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, просить суд апеляційної інстанції постанову скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги за необґрунтованістю та постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.
Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до протокольної ухвали від 20.01.2020 року колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Згідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та з урахуванням уточнень до неї від 13.01.2020 року, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2011 року у справі № 2а-3891/2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2012 року, визнано протиправними дії Конотопського міського управління праці і соціального захисту населення щодо виплати одноразової щорічної грошової допомоги до 05.05.2011 року ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, не у відповідності з вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і зобов`язано його провести позивачу такі виплати у відповідності із вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.08.2013 року задоволено заяву ОСОБА_1 і змінено спосіб виконання постанови суду від 19.05.2011 року із зобов`язання Конотопського міського управління праці і соціального захисту населення провести ОСОБА_1 виплати у відповідності з вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум на стягнення із Конотопського міського управління праці і соціального захисту населення на користь позивача 3360,00 грн.
В подальшому, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2013 року змінено спосіб виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області у справі № 2а-3891/2011року від 19.05.2011 року шляхом стягнення з Конотопського міського управління праці і соціального захисту населення за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 недоплачену одноразову щорічну грошову допомогу, як учаснику бойових дій, за 2011 рік у сумі 3360,00 грн, у зв`язку з чим 11.10.2013 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист № 6а/577/109/13.
Вказаний виконавчий лист 15.10.2013 року подано стягувачем до Конотопського управління Державної казначейської служби України для виконання.
Конотопське управління Державної казначейської служби України у Сумській області повідомило позивача про те, що виконавчий документ направлено до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету по бюджетній програмі для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.
В свою чергу, Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області повідомило позивача про направлення виконавчого листа до Державної казначейської служби України.
Посилаючись на протиправність бездіяльності відповідача щодо не проведення виплати по виконавчому листу від 11.10.2013 року № 6а/577/109/13, позивач звернувся до суду з позовом.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 року по справі № 818/306/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо затримки виплати ОСОБА_1 недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2011 рік згідно з виконавчим листом № 6а/577/109/13, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області.
10.03.2017 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області із заявою щодо негайного перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 відповідно до виконавчого листа, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області № 6а/577/109/13, та нарахування і виплати компенсації за порушення строку виконання судового рішення за увесь час прострочення, з урахуванням установленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
30.03.2017 року Державною казначейською службою України перераховано на картковий рахунок позивача кошти в розмірі 3360,00 грн.
Відтак позивач, вважаючи, що протиправна бездіяльність відповідача звернувся з цим позовом до суду.
Сумський окружний адміністративний суд постановою від 07.06.2017 року позовні вимоги задовольнив частково.
Зобов`язав Державну казначейську службу України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасне виконання рішення Конотопського міськрайсуду від 12.09.2013 року у справі № 6а/577/109/13 (577/4573/13-а), нараховану рішенням Державної казначейської служби України від 23.05.2017 року № 44.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року по справі № 818/679/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Державної казначейської служби України грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 86040,00 грн. 
В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року по справі № 818/679/17 залишено без змін.
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції Державною казначейською службою України подано касаційну скаргу.
Постановою Верховного Суду від 04.12.2019 року постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 86040,00 грн скасовано і в цій частині направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У решті постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року залишено без змін.
Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду апеляційного суду є вимога позивача про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 15.12.2017 року, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Згідно з ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України у чинній редакції вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Враховуючи наведені положення ч. 2 ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, та ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України у чинній редакції, та те, що оскільки заподіяння моральної шкоди позивач пов`язує з протиправною бездіяльністю Державною казначейською службою України, яка полягала у затримці виплати належних йому коштів за виконавчим листом від 11.10.2013 року у справі № 6а/577/109/13, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області, колегія суддів вважає, що вимогу про її стягнення, з огляду на наведені вимоги процесуального закону, позивач міг заяви тільки одночасно з вимогою про визнання цієї бездіяльності протиправною.
Передбачена у ч. 2 ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України у попередній редакції та в ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України у чинній редакції можливість поєднання в одному адміністративному позові двох пов`язаних між собою вимог, які якщо заявити їх окремо будуть підсудними різним судам, дозволяє краще дослідити матеріали справи та встановити її обставини, а також зекономити час та витрати на судові провадження, позаяк в такий спосіб закон дозволяє в рамках однієї справи захистити порушені права особи без необхідності двічі звертатися до суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що поєднувати в одному провадженні дві пов`язані вимоги, а саме про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, є правом позивача. Якщо він не скористався цією можливістю одразу при зверненні з позовом про оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, то вдруге заявити адміністративний позов вже з вимогою про стягнення моральної шкоди, заподіяної цією протиправною дією/бездіяльністю (якщо адміністративний суд це встановить) позивач не може, позаяк ця вимога тепер може розглядатися тільки в порядку цивільного або господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу сторін).
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимогу про стягнення моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю Державної казначейської служби України, яка полягає у затримці виплати коштів за виконавчим листом від 11.10.2013 року у справі № 6а/577/109/13, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області, позивач може заявити одночасно з вимогою про визнання цієї бездіяльності протиправною.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Як встановлено п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції скасовується у апеляційному порядку, а провадження по справі закривається в порядку ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з п. 1 ч. 1 якої, суд закриває провадження у справі, у разі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги Державної казначейської служби України та скасування рішення в частині стягнення моральної шкоди в сумі 86040,00 грн із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України з роз`ясненням позивачу його права на звернення з позовом до суду в порядку цивільного. 
Керуючись ст. ст. 3238, 243, 250, 310, 315, 319, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити частково.
Постанову  Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 по справі № 818/679/17 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 86040,00 грн та в цій частині позовних вимог провадження по справі закрити.
Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	В.В. Старостін 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц