ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

20 лютого 2020 року 
Київ
справа №822/1786/16
адміністративне провадження №К/9901/19335/18
          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:   судді-доповідача - Юрченко В.П.,   суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,   розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року (суддя: Г.В. Лабань) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року (колегія у складі суддів: Р.В. Ватаманюк, Ж.М. Мельник-Томенко, В.Ю. Сторчак)   у справі № 822/1786/16 за позовом Приватного підприємства "Дживальдіс" (далі - позивач) до Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових-повідомлень рішень,
ВСТАНОВИВ:
          Приватне підприємство "Дживальдіс"    звернулось до суду із адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило: скасувати податкові повідомлення - рішення №0000042201 від 05.04.2016 та №0000032201 від 05.04.2016 в частині донарахування податку на прибуток із штрафними санкціями в сумі 537469,00 грн. та податку на додану вартість із штрафними санкціями в сумі 597188,00 грн. по операціях, проведених в грудні 2014 року з ПП "Фірма "Юнікс".
                Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, викладені в акті перевірки, є протиправними, оскільки реальність виконання господарських операцій зі спірним контрагентом підтверджується оформленими належним чином первинними документами.
          Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, позов задоволено.
               Скасовано податкові повідомлення - рішення №0000042201 від 05.04.2016 та №0000032201 від 05.04.2016 в частині донарахування податку на прибуток із штрафними санкціями в сумі 537469,0 грн. та податку на додану вартість із штрафними санкціями в сумі 597188,0 грн. по операціях, проведених в грудні 2014 року з ПП "Фірма "Юнікс".
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій, проведених позивачем з контрагентом ПП «Фірма «Юнікс» підтверджується первинними документами.
              Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, а також на неврахування судами безпідставності формування позивачем податкового кредиту за наслідками господарських операцій з контрагентом, не підтвердження реальності таких господарських операцій.
               У письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
               Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
               Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено,   що з 04.02.2016 по 17.03.2016 посадовими особами відповідача проведена документальна планова виїзна перевірка ПП "Дживальдіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07.12.2011 по 21.12.2014. За результатами перевірки складено акт № 185/22-09-14-00/37971230 від 24.03.2016.
                Проведеною перевіркою встановлено порушення ПП "Дживальдіс" вимог п. 135.2, пп.135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 137.1, п. 137.4 ст. 137, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. "а" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, пп. 1, пп. 3 п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV (із змінами та доповненнями), пп. 163.1.2. п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV (із змінами та доповненнями), п. 3.2, п. 3.3, п. 3.5 розділу 3 "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку," затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020, п. 3.2, п. 3.3, п. 3.5 розділу 3 "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку," затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, ст. 51, п. 176.2 ст. 176, п. 288.1, п. 288.2, п. 288.3, п. 288.4, п. 288.7 ст. 288, п. 285.1, п. 285.2 ст. 285, п. 286.2, п. 286.4 ст. 286, п. 287.1, п. 287.4 ст. 287, п. 323.1 ст. 323, п. 324.1 ст. 324, п. 326.1, п. 326.2 ст. 326, п. 328.1, п. 328.2, 328.3, 328.6, ст. 328, пп. 263.1.1 п. 263.1, пп. 263.2.1 (з 01.04.2014 в редакції Закону №1166-VII від 27.03.2014), п. 263, пп. 263.5.1, пп. 263.5.3 (в редакції до 01.04.2014) п. 263.5, пп. 263.7.1, пп. 263.7.2 п. 263.7 (з 01.04.2014 в редакції Закону № 1166-VII від 27.03.2014), пп. 263.9.1 (з 01.04.2014 в редакції Закону № 1166-VII від 27.03.2014) п. 263.9 ст. 263, пп. 263.11.1, пп. 263.11.3 п. 263.11 ст. 263 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-IV (із змінами та доповненнями).
                На підставі вказаного акту перевірки 05.04.2016 року контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №0000042201 , яким підприємству за порушення пп. "а" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, пп. 1, пп. 3 п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV (із змінами та доповненнями),   визначено грошове зобов`язання з податку на суму 670705, 00 грн, з яких      536564,00 грн за основним платежем та 134141,00 грн за  штрафними санкціями.;
- № 0000032201, яким підприємству за порушення п. 135.2, пп.135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 137.1, п. 137.4 ст. 137, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України   визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, в сумі 596647, 50 грн, з яких 477318,00 грн за основним платежем та 119329,50 грн. за штрафними санкціями.
                 ПП "Дживальдіс" вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення № №0000042201  незаконним в частині донарахування податку на додану вартість із штрафними санкціями  у  розмірі 597188, 00 грн, а податкове повідомлення рішення № 0000032201 протиправним в частині донарахування податку на прибуток із штрафними санкціями в розмірі 537469,00 грн, звернулось до адміністративного суду з даним позовом.
          На спростування висновків податкового органу позивачем надано такі первинні документи як платіжні доручення, видаткові накладні, податкові накладні.
          Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК) визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
             Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
              Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
          Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
              Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
              Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
              Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
                У статті 198 ПК встановлено підстави, за яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов`язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.
          Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
          За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не   підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
          Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,   пунктами   138.11,   138.12 цієї   статті,   пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
              Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлював, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
              Таким чином, для віднесення витрат до податкового кредиту з ПДВ та врахування їх при обчисленні податку на прибуток такі витрати повинні бути фактично здійсненими, підтверджуватися належними первинними документами та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
                При вирішенні цієї справи Верховний Суд застосовує частину третю статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами якої суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                Зокрема, зазначає, що судами не у повній мірі досліджено обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи, а також не надано оцінки усім зібраним у справі доказам.
               Так, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги визнали достатніми доказами реальності господарських операцій позивача із контрагентом ПП "Фірма "Юнікс"    такі документи як договір поставки, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення.
              При цьому, судами не взято до уваги посилання податкового органу на те, що зміст правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом, не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків .
              Суд звертає увагу на те, що при розгляді конкретної справи суди мають перевіряти та оцінювати такі доводи контролюючого органу та перевірити належними та допустимими доказами обставини щодо реального руху активів по всьому ланцюгу постачання з урахуванням ділової мети такого руху та його зв`язку з господарською діяльністю платника податків, в тому числі і факти, встановлені у судових рішеннях при вирішенні справ, предметом дослідження яких було питання обґрунтованості набуття права власності на спірні активи.
                Натомість, в даній справі судами дослідження вказаних обставин залишене поза увагою.
          Так, зважаючи на аргументи податкового органу, з посиланням на які відповідач заперечував проти задоволення позову, судам необхідно було з`ясовувати підстави набуття права власності на активи у ланцюгу постачання, перевіряти відповідні правовстановлюючі документи та інші документи, які підтверджують обставини щодо придбання активу, на предмет їх належності, допустимості та достовірності.
          При цьому судами першої та апеляційної інстанції також не наведено у своїх рішеннях змісту господарської операції ПП "Фірма "Юнікс" із ПАТ "Старобільський молокозавод" щодо придбання товару (масло "Крестьянское 73%") про реальність якої йдеться; не досліджено умов постачання, наявності транспортних документів та документів, які підтверджують рух товару.
          Вказані обставини також необхідно з`ясувати з урахуванням  результату розслідування та наявність (або відсутність) вироку суду у кримінальному провадженні щодо  ПАТ "Старобільський молокозавод"  ( матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22016240000000019). Зазначені обставини мають бути перевірені разом у поєднанні з інформацією, яка міститься у листі Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 21.10.2016 року № 72/3/14927, на який в апеляційній та касаційній скаргах посилається податкова інспекція.
          Відповідно до частини другої статті 353 КАС України вказані порушення вбачаються підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.
          Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
           1. Касаційну скаргу Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити частково.
           2. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року  скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
           3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва ,
С.С. Пасічник 
Судді Верховного Суду