П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/2918/18	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
          
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П. 
за участю секретаря - Худика С.А. 
за участю представника апелянта -Швеця О.В.
за участю представника позивача - Святохи А.А.
за участю представника третіх осіб - Врони А.В.
      
      розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року по справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни, треті особи: Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ: 
      Приморська районна адміністрація Одеської міської ради ( позивач)  звернулась з позовом до ОСОБА_1 ( відповідач -1), державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни (відповідач-2), треті особи: Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни №40281860 від 23.03.2018р. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 в первинний стан, шляхом відновлення міжкімнатних перестінків, відновлення балкону замість улаштованої лоджії, відновлення площі вбиральні.
     В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 допущені порушення у сфері містобудівної діяльності при здійсненні реконструкції квартири АДРЕСА_1 , у декларації про готовність об`єкта до експлуатації наведені недостовірні дані, а саме: встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення, вказана будівля занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятка архітектури місцевого значення, охоронний номер НОМЕР_2. Представник позивача, посилаючись на те, що державний реєстратор здійснила реєстрацію прав на реконструйовану квартиру без отримання сертифікату про відповідність закінченого будівництвом об`єкта, а також те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 141180780364 від 19.03.2018р. в подальшому скасована, зазначив що підстави для існування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про зміни, включені до реєстру на підставі оскаржуваного рішення №40281860 від 23.03.2018р., відсутні. При цьому, представник позивача зазначав, що самовільною реконструкцією квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 порушила передбачений порядок проведення реконструкції квартири, значно погіршила стан пам`ятки архітектури та житлово-побутові умови мешканців будинку, у зв`язку з чим зазначене приміщення повинно бути приведено до попереднього стану.
     Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року - позов задоволено. 
     Скасовано рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни №40281860 від 23.03.2018р. про внесення      змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме     майно на квартиру АДРЕСА_1 .
      Зобов`язано ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 у первинний стан, шляхом відновлення міжкімнатних перестінків, відновлення балкону замість улаштованої лоджії, відновлення площі вбиральні.

      В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 30.11.2018 року - скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.09.2018р. у справі № 522/12115/18 було визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 47 від 09.02.2018р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 за правопорушення в сфері містобудівної діяльності, провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення. Суд помилково не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що вона придбала квартиру вже з переплануваннями, які є предметом позову щодо приведення квартири у первинний стан. Після придбання квартири ОСОБА_1 здійснювала у ній ремонт без втручання у несучі конструкції. За таких умов, вона не може нести відповідальність за дії попередніх власників. Крім того, експертом було зроблено висновок, що приведення квартири АДРЕСА_1 , у первинний стан без завдання пошкоджень та руйнування житлового будинку АДРЕСА_1 (елементів, конструкцій, інженерних мереж, тощо) не можливо. Суд взагалі не надав правової оцінки висновку експертів Центру НТТМ з архітектури та будівництва Академії будівництва України «Про проведення технічного обстеження стану несучих та огороджувальних конструкції за адресою: АДРЕСА_1 » складеного 10.10.2018р. Апелянт також зазначив, що документи, які було подані ОСОБА_1 для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у тому числі, зареєстрована 19.03.2018р. Управлінням ДАБК Одеської міської ради декларація ОД 141180780364 про готовність до експлуатації об`єкта, відповідають вказаним вимогам, тому жодних підстав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для відмови у проведенні державної реєстрації прав у державного реєстратора не було, що свідчить про законність прийнятого ним рішення. Скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, відбулося вже після прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення і тому не може свідчити про порушення державним реєстратором вимог діючого законодавства під час здійснення реєстраційної дії 23.03.2018р.  Викладене свідчить про те, що державний реєстратор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у повній відповідності з нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для скасування його рішення відсутні.

    Інші учасники справи не скористалися своїми процесуальними правами подання відзиву на апеляційну скаргу. 

     Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
     Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме     майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником квартири загальною площею -111 кв. м.; житлової - 67,9 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 
    23.03.2018 року державним реєстратором прийнято рішення № 40281860, яким внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в запис про право власності на зазначену квартиру, а саме: загальну площу приміщення в 111.0 кв. м. та житлову площу в 67,9 кв. м. змінено на 116, 9 кв. м. загальної площі та 62 кв. м. житлової площі. 
   Підставою для внесення змін у запис про право власності на квартиру були наступні документи: технічний паспорт № 7360802.18 від 20.03.2018, декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 141180780364 від 19.03.2018 року, видана УДАБК Одеської міської ради ( в подальшому була скасована). 
     Як свідчать матеріали справи, у період з 02.02.2018р. по 05.02.2018р. головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Олещук Ю.А. було здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, щодо об`єкту виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , замовник - ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт №88.
     Під час перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 . ч.1 ст.34, ч.1 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 
     Так, у ході перевірки встановлено, що об`єкт, який реконструюється за вищевказаною адресою з наданих та пред`явлених документів, є власністю   ОСОБА_1 що підтверджується : договором купівлі продажу від 23.02.2017р. серія та номер НВО 114758, власник - ОСОБА_1 ; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 23.02.2017р. індексний номер - 81058581, номер запису про право власності - 19159267, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1057848431101, загальна площа - 111,0 (м.кв). власник - ОСОБА_1 ; технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленим КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 20.10.2016р. №б/н, виконавець - ОСОБА_8 
      Під час заходу оглядово встановлено, що виконано будівельні роботи з реконструкції №11 а саме: улаштовано додаткове приміщення з вхідною групою з номеру приміщення  « 7»; - з балкону, до якого доступ з номеру приміщення « 2» улаштовано лоджію; - дверний отвір між кімнатами літ. « 3» та літ. « 4» зміщено в сторону фасадної стіни; - вбиральню літ. « 8» збільшено. Також, планувальна схема не відповідає наявному технічному паспорту від 20.10.2016р. реєстраційний №б/н виготовленого Одеським міським КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» наданого представником замовника гр. ОСОБА_1 . Відповідно до даних державного реєстру нерухомих пам`ятників України встановлено, що будинок за вказаною адресою побудований в 11 половині XIX століття, прийнятий під охорону держави на підставі рішення виконавчого комітету Одеської обласної державної адміністрації №580 від 27.12.1991р. та наказом Міністерства культури і туризму від 20.06.2008р. за №728/0/16-08, як пам`ятник архітектури місцевого значення, охоронний номер №595- ОД. Відповідно до ДСТУ-Н Б В. 1.2-16-2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» та п. 8 ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зі змінами від 17.01.2017р. № 18І7-VII об`єкт відноситься до класу наслідків ССЗ.
    Постановою головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Олещук Ю.А. №47 від 09.02.2018р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 34 000,00грн.(а.с.49-51 т.1).
    Судом також встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.09.2018р. по справі №522/12115/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 на стороні відповідача про скасування постанови, визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту ДАБІ в Одеській області від 09.02.2018 року № 47 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності на ОСОБА_1 та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 . 
     Разом із тим, зазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси скасовано Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду  щодо оскарження постанови Департаменту ДАБІ в Одеській області від 09.02.2018 року № 47 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності. 
     Приписом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 05.02.2018р., з метою усунення виявлених порушень, була звернена до ОСОБА_1 вимога про усунення у строк до 05.04.2018р. порушень містобудівного законодавства, а саме: щодо отримання документу дозвільного характеру на початок виконання будівельних робіт, які відповідають проектній документації.
    Посадовими особами управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини було проведено огляд стану та зроблені фотофіксації об`єкта культурної спадщини, розташованого у Центральному історичному ареалі м Одеси, про що складено відповідний акт №19/18 від 15.03.2018р.
     Приписом Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини №01-15/18 рзд від 12.03.2018р. виданого ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням перевіркою переобладнання та пристосування кв.АДРЕСА_1 без відповідної дозвільної та проектної документації, зобов`язано протягом 3-х робочих днів з моменту отримання припису надати на адресу управління щодо виконаних робіт - дозвільну, правову та науково-проектну документацію погоджену з відповідними органами культурної спадщини, у разі відсутності - привести конструкції квартири зазначеної пам`ятки до належного первинного стану.
     При цьому, 19.03.2018р. управлінням ДАБК Одеської області було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а саме: реконструкція квартири НОМЕР_4 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, за адресою: АДРЕСА_1 , замовник - ОСОБА_1 .
      Розпорядженням голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18.04.2018р. №116 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 в первинний стан» було зобов`язано громадянку ОСОБА_1 до 20.04.2018р. привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , у первинний стан та повідомлено, що у разі невиконання п.1 цього розпорядження в установлений термін, юридичному відділу райадміністрації зазначено про необхідність звернутись до суду про приведення самовільно реконструйованої квартири в первинний стан.
     Судом також встановлено, що наказом виконуючого обов`язки начальника Управління Державного архітектурно - будівельного контролю Одеської     міської ради №01-13/110ДАБ від 11.05.2018р. було скасовано реєстрацію декларації про готовність     до експлуатації об`єкта, що за класом     наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними     наслідками (СС1) №ОД 141180780364 від 19.03.2018р. «Реконструкція квартири НОМЕР_4 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, за адресою: АДРЕСА_1 », замовник - ОСОБА_1 .
     Судом також встановлено, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом культурної спадщини, яка рішенням Одеського облвиконкому від 27.12.1991р. № 580 - прийнята під охорону держави як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення («Будинок прибутковий Шульберга», II пол. XIX ст.), охоронний номер: НОМЕР_2.
    Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт самочинно здійсненої реконструкції квартири в будинку, який є пам`яткою архітектури, із порушенням визначеного чинним законодавством порядку для проведення такої реконструкції та про наявність підстав для зобов`язання відповідача, за власний рахунок привести самовільно   реконструйовану   квартиру в первинний стан. Крім того, державним реєстратором прав на нерухоме майно протиправно внесено зміни   до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до запису про право власності відповідача на реконструйовану  квартиру без отримання відповідного документу, що згідно вимог діючого законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. 
   Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких мотивів. 
   Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
     Частиною 1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.20111р. N 3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
    Згідно з ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
      Разом з тим, згідно з п.п.1 п.б ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. N 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"
     Згідно п.1.1. Положення про Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішення Одеської міської ради від 26.04.2017р. № 1934-VII Приморська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Приморського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
    Пунктом 2.8. Положення про Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради встановлено, що у галузі будівництва райадміністрація здійснює заходи щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції та вирішує питання щодо знесення самочинно побудованих об`єктів або приведення самочинно реконструйованих об`єктів у первинний стан.
    Пунктом 2.13 Положення про Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради визначено, що у галузі забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян райадміністрація звертається до суду з позовами до фізичних та юридичних осіб, які обмежують права та законні інтереси територіальної громади, та з інших питань в межах своїх повноважень.
    При цьому, відповідно до п.8 Порядку взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ закладів та організацій Одеської міської ради з питань, пов`язаних із виявленням самочинного будівництва у місті Одесі та вжиттям заходів реагування, який затверджено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №135 від 29.03.2018р., встановлено, що у випадках виявлення самочинного здійснення внутрішньої реконструкції квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирних будинках, нежитлових будівлях та спорудах, реконструкції приміщень з прибудовою балконів від другого поверху та вище, мансардних поверхів, облаштування огорож, встановлення металевих гаражів без відповідних дозвільних документів, з відповідними позовами до суду звертається відповідна районна адміністрація Одеської міської ради (у разі невиконання розпорядження районної адміністрації).
    Відповідно до частини 1  статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність»  для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
      Положеннями частини 5  статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"  встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт.
     В процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями, зокрема, реєструвати або повертати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (стаття 39 Закону).
     Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294  (далі - Положення), ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
      Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.
     Відповідно до частин 1, 4 та 6  статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"  прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
     Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.
     Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.
     Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).
     Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.
     Отже, здійснюючи повноваження з контролю, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю мають право проводити перевірки, під час яких: мають безперешкодний доступ до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видають обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або зупинення підготовчих та будівельних робіт, тощо.
    Проте, маючи зазначену вище компетенцію щодо проведення контролю дотримання вимог будівельного законодавства, Управління ДАБК Одеської області зареєстрував декларацію ОСОБА_1 про готовність об`єкту до експлуатації, не виявивши при цьому будь-яких порушень містобудівного законодавства з боку заявника. Крім того, після реєстрації декларації про початок будівництва органи державного архітектурно-будівельного контролю мали можливість повністю перевірити відомості, зазначені у відповідній декларації та у випадку виявлення недостовірних в ній даних - реалізувати свою компетенцію з контролю.
    Виникненню права власності у відповідача на реконструйовану квартиру, виходячи з національної системи регулювання підстав та порядку набуття такого права на новостворене нерухоме майно, слугувала та передувала активна участь в такому процесі держави в особі відповідних органів архітектурно-будівельного контролю, які прийняли до експлуатації закінчений після будівництва об`єкт. В зв`язку з чим, враховуючи, що право власності на нежитлове приміщення було набуте відповідачем в результаті проведення державними органами законодавчих процедур, то відповідальність за такі дії (навіть якщо припустити, що вони були проведені з помилкою) не може покладатися на відповідача, який розраховував на належність та легітимність таких процедур.
    Безпідставними є посилання Приморської райадміністрації Одеської міської ради на те, що запис про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт за відповідачем підлягає скасуванню, оскільки було скасовано підставу для такої реєстрації - декларацію про готовність до експлуатації об`єкту, адже така декларація є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію в момент реєстрації.
    Тобто, отримавши право власності на реконструйовану квартиру, відповідач вважав, що отримав її у належний та легітимний спосіб завдяки владної участі державних органів, тому наслідки недотримання органами архітектурно-будівельного контролю порядку введення об`єкту в експлуатацію, мають покладатися саме на них.
    Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що після реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, а скасування реєстрації такої декларації не може нести будь-яких правових наслідків. Сам факт реєстрації такої декларації та отримання  право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення. 
    Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2019 р. у справі № 916/1986/18. 
    Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").
       Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість ("Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, іntеraliа, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.
    З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки")
    Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії").
     Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються ("Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії").
     У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.
     Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни №40281860 від 23.03.2018р. про внесення   змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме   майно на квартиру АДРЕСА_1 ,  колегія суддів виходить з такого.

     Частиною 1  ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV  (далі Закону - № 1952-IV) визначено, що        державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

      Відповідно до п. 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 25 грудня 2015 р. № 1127, для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються, зокрема,
                  1)документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);
2)          документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;
3)          технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

      Декларація про готовність об`єкта до експлуатації згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 p. N 461, є документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

      З огляду на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що приймаючи оскаржуване рішення, державний реєстратор діяв у відповідності з вимогами чинного законодавства. Державному реєстратору було надано повний пакет документів відповідно до п. 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 25 грудня 2015 р. № 1127, у тому числі документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а саме: зареєстровану 19.03.2018р. Управлінням ДАБК Одеської міської ради у встановленому діючим законодавством порядку декларацію ОД 141180780364 про готовність до експлуатації об`єкта.

     Водночас, колегія суддів зазначає, що рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни №40281860 від 23.03.2018р. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , на момент вчинення такої реєстраційної дії, відповідало положенням законодавства. Апеляційним судом не встановлено обставин з приводу протиправності дій державного реєстратора під час вчиненні такої реєстрації або наявності правових підстав, визначених ч. 1 ст. 24 Закону-№ 1952-IV  для відмови у державній реєстрації на дату вчинення таких дій.

    За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо  скасування рішення державного реєстратора є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу у названій частині також слід задовольнити. 
  З урахуванням наведеної позиції апеляційного суду щодо правової природи вводу об`єкта будівництва в експлуатацію та його взаємозв`язок із державною реєстрацією права власності на нерухоме майно, колегія суддів не вважає за доцільне входити в обговорення та оцінку висновків будівельно - технічних експертиз, які наявні в матеріалах справи. 
    Решта доводів апеляційної скарги є несуттєвими, та не мають правового значення для вирішення справи по суті. 
    Стаття 19 Конституції України  передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
     Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, та не надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього спростовують неправильних по суті висновків суду першої інстанції.
      Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

   Керуючись ст.ст.  315,  317,  321,  322,  325 КАС України, суд - 

                                                               ПОСТАНОВИВ :

    Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 

    Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року по справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни, треті особи: Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- скасувати. 

    Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - відмовити. 

     Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року. 

     Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

                                                                       Дата складення повного судового рішення 27 січня 2020р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.