ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2201/20 Справа № 201/586/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “АРКС” на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1  до приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “АРКС”,  ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування і матеріальної шкоди, пені, трьох відсотків річних і інфляційних витрат, - 
в с т а н о в и л а:

       У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ “Страхова компанія “АХА Страхування” (яке згодом змінило назву на ПрАТ “Страхова компанія “АРКС”), ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування і матеріальної шкоди, пені, трьох відсотків річних і інфляційних витрат, згодом уточнив позовні вимоги.
       Вказував, що 05 серпня 2016 року в районі будинку АДРЕСА_1 сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , через що належний ОСОБА_4 автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 серпня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
       Зазначав, що 09 серпня 2016 року між ОСОБА_4 і позивачем ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до ПрАТ «СК «АХА Страхування».
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №3208/16/16 від 23 серпня 2016 року судового експерта Дроздова Ю.В. вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля), завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 37 229,14 грн. без ПДВ.
       Вказував також на те, що 03 листопада 2016 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплачене страхове відшкодування лише у розмірі 28 973,18 грн. без узгодження цієї суми з ОСОБА_4 . Отже страховик повинен доплатити решту страхового відшкодування в розмірі 8 255,96 грн. (37 229,14 – 28 973,18). Він 10 серпня 2016 року звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування і страховик мав сплатити страхове відшкодування в розмірі 8 255,96 грн. до 10 листопада 2016 року включно. Оскільки він не пропустив строк позовної давності за основною вимогою, зі страховика підлягає стягненню пеня за річний період з 17 січня 2018 року по 17 січня 2019 року (дату звернення з позовом) в розмірі 2 853,39 грн., крім того на підставі ч.2 ст.625 ЦК України страховик за період з 11 листопада 2016 року по 26 лютого 2019 року має сплатити три проценти річних в розмірі 568 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 431,65 грн. 
       Посилався також на те, що 29 грудня 2019 року пошкоджений автомобіль відновлено за його рахунок на суму 77 163 грн., тому на підставі ст.1191 ЦК України він вважає, що до нього перейшло право вимоги до винного у ДТП ОСОБА_2 на суму 39 933,86 грн., яка розрахована як різниця між фактичними витратами на відновлювальний ремонт 77 163 грн. і зобов`язаннями страховика щодо сплати страхового відшкодування в розмірі 37 229,14 грн.
       Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «СК «АХА Страхування» недоплачене страхове відшкодування в розмірі 8 255,96 грн., пеню в розмірі 2 853,39 грн., інфляційні витрати в розмірі 2 431,65 грн., три проценти річних в розмірі 568,00 грн., а всього 14 109 грн.; стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 39 933,86 грн.; пропорційно за рахунок відповідачів компенсувати судовий збір в розмірі 768,40 грн., 1 000 грн. витрат на проведення експертизи.
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування і матеріальної шкоди, пені, трьох відсотків річних і інфляційних витрат задоволено частково.
       Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 8 255,96 грн., внаслідок несвоєчасної сплати страхового відшкодування пеню в розмірі 2 853,39 грн., 3% річних в сумі 568 грн., інфляційні витрати в сумі 2 431,65 грн., а всього 14 109 грн.
       Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 1 029,47 грн.
       В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 39 933,86 грн. відмовлено.
       В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наступного:
       - відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля марки Mersedes-Benz C 280, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалось на особистий рахунок ОСОБА_1 , тому сума, що відповідає розміру оціненої шкоди була зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість та склала 28 973,18 грн.;
       - судом безпідставно прийнято до уваги досудовий висновок №3208/16/16 від 23 серпня 2016 року, наданий позивачем та не прийнято до уваги досудовий звіт №09/08/16 від 31 жовтня 2016 року, наданий відповідачем АТ “СК “АРКС”, вказані дослідження не мають переваги один над іншим;
       - висновок експерта №201/586/19 від 15 лютого 2019 року, складений судовим експертом ОСОБА_5 є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, який дозволяє встановити вартість відновлювального ремонту;
       - страхова компанія в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за полісом №АК/6070848 від 16 червня 2016 року.
        ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу ПрАТ СК “АРСК” залишити без задоволення, рішення місцевого суду залишити без змін. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 серпня 2016 року в районі будинку АДРЕСА_1 сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , через що належний ОСОБА_4 автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
       Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 серпня 2016 року, яка набрала законної сили 09 вересня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (т.1 а.с.16).
       Пошкоджений у ДТП автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 02 червня 2016 року (т.1 а.с.22).
       Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно з полісом №AК/6070848 від 17 червня 2016 року, укладеного зі страховиком ОСОБА_6 (т.1 а.с.99).
       09 серпня 2016 року між ОСОБА_4 і позивачем ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким до ОСОБА_1 перейшло право вимагати від ПрАТ «СК «АХА Страхування» виконання зобов`язань за полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AК/6070848 по виплаті страхового відшкодування за спричинений ОСОБА_4 збиток внаслідок ДТП (т.1 а.с.65).
       Внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні ОСОБА_1 набув права вимоги до відповідача ПрАТ «СК «АХА Страхування» стосовно виконання зобов`язань за полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AК/6070848.
       Позивач ОСОБА_1 10 серпня 2016 року звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.13-14). У заяві від 09 серпня 2016 року позивач повідомив, що він з положеннями п.33.3. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ознайомлений і згоден надати представнику страховика можливість оглянути пошкоджений автомобіль.
       13 вересня 2016 року ОСОБА_1 надав ПрАТ «СК «АХА Страхування» висновок незалежного експерта Дроздова Ю.В. від 23 серпня 2016 року №3208/16/16 разом з квитанцією про оплату його послуг (т.1 а.с.15).
       На виконання вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на замовлення ПрАТ «СК «АХА Страхування», оцінювачем ОСОБА_7 складено звіт №09/08/16 від 31 жовтня 2016 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mersedes-Benz С 280, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким вартість матеріального збитку, з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, становить 32 233,11 грн. з ПДВ, 28 973, 18 грн. без ПДВ (т.1 а.с.100-104). 
       У заяві від 09 серпня 2016 року про виплату страхового відшкодування позивач ОСОБА_1 просив здійснити відшкодування оціненої шкоди на його картковий рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ КБ «ПриватБанку» з призначенням платежу «поповнення картки» (т.1 а.с.12).
       Листом №294/1/16цв від 01 листопада 2016 року ПрAT «СК «АХА Страхування» повідомило потерпілу ОСОБА_4 про те, що страховиком на підставі п.36.2. ст.36 Закону прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 28 973,18 грн., яка буде сплачена протягом трьох днів (т.1 а.с.115).
       03 листопада 2016 року AT «СК «АХА Страхування» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 28 973,18 грн. 
22 грудня 2016 року здійснено рецензування звіту про оцінку №09/08/2016 від 31 жовтня 2016 року, складеного СПД ОСОБА_7 . За рецензією звіт, що класифікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, не повною мірою відповідав вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і мав значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, зазначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.
       У зв`язку з чим оцінювачем ОСОБА_7 здійснено приведення свого звіту у відповідність вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Згідно з новим звітом про оцінку №09/08/16 від 19 січня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mersedes-Benz С 280», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не змінилася і склала 32 223,11 грн. з ПДВ (т.1 а.с.180-184).
       На замовлення страховика від 13 лютого 2019 року, у зв`язку із розглядом даної справи судом (т.1 а.с.158-201), експертом ОСОБА_8 С.С. здійснено судову автотоварознавчу експертизу по матеріалам страхової справи (на підставі акта огляду ТЗ від 08 серпня 2016 року, складеного ОСОБА_7 і фотографій пошкодженого ТЗ в електронному вигляді). 
       Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи експерта Сумцова С.С. №33 від 15 лютого 2019 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу автомобіля Mersedes-Benz С 280, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за цінами станом на 05 серпня 2016 року становить 26 526,36 грн. без ПДВ (т.1 а.с.158-161). 
       На підтвердження здійснення ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля ОСОБА_4 за власний рахунок позивач надав акт виконаних робіт №35 від 29 грудня 2016 року, підписаний між ФОП ОСОБА_9 і ОСОБА_1 , чеки від 09 лютого 2017 року і від 10 лютого 2019 року, згідно з якими ОСОБА_1 сплатив на користь СТО ФОП ОСОБА_9 загальну суму 77 163 грн. за ремонт автомобіля.
       Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що не можна прийняти до уваги у якості доказу правильності відшкодування позивачеві страхового відшкодування висновок експерта Сумцова С.С. від 15 лютого 2019 року, виходячи з того, що саме звіт оцінювача ОСОБА_7 №09/08/16 від 31 жовтня 2016 року, яким вартість матеріального збитку оцінена у 28 973,18 грн., став підставою для виплати позивачеві суми страхового відшкодування, а не висновок експерта ОСОБА_5 . При цьому первісний звіт оцінювача ОСОБА_7 №09/08/16 від 31 жовтня 2016 року суду не представлено, а лише актуалізований звіт від 19 січня 2017 року, складений вже після виплати страхового відшкодування (03 листопада 2016 року). Страхове відшкодування виплачене страховиком на підставі звіту від 31 жовтня 2016 року у відповідності до вимог ст.36 Закону на підставі рішення про здійснення страхового відшкодування, що вказує на те, що страховик визнав майнові вимоги заявника (п.п.36.1.,36.2. ст.36 Закону), і що страховиком не заперечувалося під час розгляду справи та слідує з його листа від 01 листопада 2016 року № 294/16цв, яким повідомлено потерпілу ОСОБА_4 про прийняття такого рішення (т.1 а.с.115). Наданий відповідачем у порядку ст.ст.102,106 ЦПК України висновок експерта Сумцова С.С. від 15 лютого 2019 року про визначення вартості відновлювального ремонту в розмірі 26 526,36 грн., який зроблений значно пізніше після виплати страхового відшкодування, не можна вважати оціненою страховиком у порядку ст.22 Закону шкодою, заподіяною внаслідок ДТП, і на підставі якого страховиком приймалося рішення про виплату страхового відшкодування. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
       Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються спеціальним законом №1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
       Так, згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
       Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
       У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-IV).
       Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
       Відповідно до п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпіла сторона не позбавлена права залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти для визначення вартості збитків.
       Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2016 року позивач звернувся до ПрАТ “СК “АХА Страхування” з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, заявою про виплату страхового відшкодування на підставі страхового полісу та запросив представника ПрАТ “СК “АХА Страхування” для проведення незалежної експертизи.
       12 вересня 2016 позивачем надіслано страховику висновок №3208/16/16 незалежного судового експерта Дроздова Ю.В. від 23 серпня 2016 року, відповідно до якого визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінних складових частин колісного транспортного засобу — автомобіль “Mercedes Benz C280 4Matic”, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП складає 37 229 грн.14 коп. (без урахування складової ПДВ) (т.1 а.с.35).
       У висновку міститься протокол огляду транспортного засобу (об`єкта дослідження), складений судовим експертом Дроздовим Ю.В. 10 серпня 2016 року.
       03 листопада 2016 року ПрАТ “СК “АХА Страхування” здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 28 828 грн.31 коп. без згоди ОСОБА_4 на такий розмір відшкодування та на підставі звіту оцінювача ОСОБА_7 №09/08/16 від 31 жовтня 2016 року.
       Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
       Разом з тим, доказів на підтвердження того, що відповідач, як страховик, узгоджував розмір страхового відшкодування з позивачем, як з особою, яка має право на отримання такого відшкодування, суду надано не було.
       Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом першої інстанції обґрунтовано взято за основу звіт дослідження №3208/16/16 незалежного судового експерта Дроздова Ю.В. від 23 серпня 2016 року, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін`юстом, Фондом держмайна, реєстраційний №1070/8395 від 24 листопада 2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.
       Доводи апелянта, що судом безпідставно прийнято до уваги досудовий висновок №3208/16/16 від 23 серпня 2016 року, наданий позивачем, та не прийнято до уваги досудовий звіт №09/08/16 від 31 жовтня 2016 року, наданий відповідачем АТ “СК “АРКС”, вказані дослідження не мають переваги один над іншим, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки матеріалами справи підтверджено, що досудовий звіт №09/08/16 від 31 жовтня 2016 року ґрунтується на огляді пошкодженого автомобіля експертом з суттєвим порушенням вимог п.5.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а звіт - з порушенням п.4.4. Методики, оскільки не містить фотографій пошкоджень, які є вихідними даними для оцінки, іншими словами оцінювачем не виконано початковий етап дослідження, результат якого є необхідним для оцінки майна (п.5.1. методики). 
       Крім того, рецензування 22 грудня 2016 року ОСОБА_10 звіту ОСОБА_7 від 31 жовтня 2016 року містить висновок рецензента про те, що обсяг зібраної та проаналізованої інформації не є достатнім для здійснення оцінки. За таких обставин, враховуючи те, що після актуалізації звіту ОСОБА_7 19 січня 2017 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу залишився незмінним, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вказаний звіт не є належним доказом завданого матеріального збитку власнику колісного транспортного засобу. 
       Посилання апеляційної скарги на те, що висновок експерта №201/586/19 від 15 лютого 2019 року, складений судовим експертом ОСОБА_8 С.С ОСОБА_11 є також належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, який дозволяє встановити вартість відновлювального ремонту колегія суддів відхиляє, оскільки висновок від 15 лютого 2019 року зроблено значно пізніше ніж звіт №3208/16/16 від 23 серпня 2016 року.
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “АРКС” залишити без задоволення.

       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 20 лютого 2020 року.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                                 Макаров М.О.