Постанова
Іменем України 
13 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 462/457/16-ц
провадження № 61-38627св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
заявник (боржник) - Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»,
суб`єкт оскарження - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, 
представник суб`єкта оскарження - Зубик Олег Іванович,
стягувач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Апеляційного суду Львівської області, у складі судді Ванівського О. М., від 24 квітня 2018 року. 
 
Короткий зміст скарги
У вересні 2017 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі - ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубика О. І., визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова, у складі судді 
Румілової Н. М., від 01 грудня 2017 року скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено. Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубика О. І. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження 
ВП № 54191947 від 21 серпня 2017 року неправомірними. Скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 54191947 від 21 серпня 2017 року.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у державного виконавця були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду не виконано, стягувача на роботі не поновлено.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Залізничного районного суду Львівської області від 01 грудня 
2017 року відмовлено. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявник пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а наведені підстави для поновлення строку визнані судом неповажними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та вирішити питання щодо відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 01 грудня 2017 року, було проголошено лише вступну та резолютивну частину оскарженої ухвали суду першої інстанції, у той час як повний текст ухвали було отримано заявником лише 07 березня 2018 року, отже строк на апеляційне оскарження не пропущено.
Відзиву на касаційну скаргу не надходило
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
05 лютого 2020 року справу передано судді-доповідачу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01 грудня 2017 року скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено. Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубика О. І. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 54191947 від 21 серпня 2017 року неправомірними. Скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 54191947 від 21 серпня 
2017 року.
14 березня 2018 року відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській областінаправив апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01 грудня 2017 року. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня отримання ухвали для надання суду заяви із зазначенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
17 квітня 2018 року управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області направило до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01 грудня 2017 року. Заява обґрунтована тим, що повний текст оскарженої ухвали було отримано заявником лише 07 березня 2018 року, отже строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно частини другої статті 294 ЦПК України, 2004 року, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 357 ЦПК Україниапеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Встановивши, що представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській областіЗубик О. І. був присутнім під час проголошення ухвали суду першої інстанції 01 грудня 2017 року (а.с. 64-64) та у цей же день отримав копію вступної та резолютивної частини ухвали місцевого суду (а.с. 68), суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційну скаргу подано 14 березня 2018 року з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого частиною другою статті 294 ЦПК України, 2004 року. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що причини пропуску відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції не є поважними, оскільки такий строк за обставин цієї справи обчислюється з моменту проголошення судового рішення, а не з моменту отримання копії повного тексту оскарженої ухвали суду першої інстанції. 
За змістом частин другої-четвертої статті 222 ЦПК України, 2004 року, копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.
Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються ркомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.
Копії судових рішень повторно видаються за заявою особи за плату у розмірі, встановленому законодавством.
Таким чином, посилання заявника на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції починає свій перебіг з моменту отримання повного тексту оскарженого судового рішення є необґрунтованими. До суду апеляційної інстанції із заявою про видачу повного тексту ухвали Залізничного районного суду м. Львова 
від 01 грудня 2017 року заявник звернувся 01 березня 2018 року 
(а.с. 70, 72), тобто через три місяці з моменту проголошення вступної та резолютивної частини оскарженої ухвали, під час якого представник заявника був присутнім.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного оскарження постановлена без додержання норм процесуального права. Підстави для скасування оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
                                                                                                                 С. Ф. Хопта
 
                                                                                                                 В. В. Шипович