Ухвала

27 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 363/1579/17
провадження № 51-529 ск 20
Верховний Суд  колегією  суддів  Третьої  судової  палати  Касаційного  кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 9 липня 2019 року щодо нього,  
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від  3 лютого 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК)  і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також роз`яснено, що у разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою  до суду касаційної інстанції. 
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 3 лютого 2020 року встановив, що скарга подана, зокрема, без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
 
Також було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Верховний Суд зауважив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, і відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Перевіривши повторно подану ОСОБА_4 касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що засудженийприписів ст. 427 КПК не дотримався, допущених недоліків в повному обсязі не усунув, оскільки у поданій скарзі не наведено в аспекті приписів статей 412, 413 та 419 вказаного Кодексу доводів на обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм процесуального права, які в силу закону є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування чи зміну вироку та ухвали на підставах передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Разом з тим, засуджений у поданій скарзі не зазначив конкретних порушень закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом, та які саме доводи залишились поза увагою цього суду. Отже й немає обґрунтування незаконності ухвали суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до  п. 1 ч. 3  та ч. 4 ст. 429 КПК касаційна скарга, яку залишено без руху, підлягає поверненню, якщо особа не усунула її недоліки в установлений строк, що не позбавляє її права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. 
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК , Верховний Суд
 постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 9 липня 2019 року щодо нього, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                        ОСОБА_3