ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13655/18                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
                                                                                                  Суддя-доповідач: Губська Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-банк» Караченцева Артема Юрійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-банк» Ларченко Ірини Миколаївни, Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-банк» Кічука Олега Івановича, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Авант-банк», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене повідомленням № 887/9 від 25.02.2016 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни, щодо віднесення до нікчемних правочинів Договору банківського рахунку фізичної особи № Д-Ф/16/1019-01237, укладеного 26 січня 2016 року, а також операції, щодо перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Авант-Банк», код банку 380708, відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № Д - Ф/16/1019-01237, укладеного 26 січня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Авант-Банк», яка була проведена 29 січня 2016 року на суму 8  000, 00 доларів США;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Авант-Банк» Кічука Олега Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Авант-Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були розміщені на рахунку № НОМЕР_1 в іноземній валюті - 8  000, 00 доларів США, який був відкритий на підставі договору банківського вкладу фізичної особи № Д-Ф/16/1019-01237, укладеного 26 січня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Авант-Банк». 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Уповноваженою особою необґрунтовано визнано нікчемною операцію з перерахування грошових коштів у сумі 8  000, 00 доларів США на рахунок позивача № НОМЕР_1 , проведену 29 січня 2016 року, та у зв`язку з цим безпідставно прийнято наказ від 23 лютого 2016 року № 57 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» в частині, що стосується позивача про застосування наслідків нікчемності операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб на вкладні, депозитні, поточні, карткові рахунки інших фізичних осіб. Позивач наголошує, що він є вкладником у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому Уповноваженою особою необґрунтовано обмежено його право  на отримання коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року закрито провадження у справі в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення оформленого повідомленням № 887/9 від   25.02.2016 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни, щодо віднесення до нікчемних правочинів Договору банківського рахунку фізичної особи № Д-Ф/16/1019- 01237, укладеного 26 січня 2016 року, а також операції, щодо перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок у ПАТ «Авант-Банк» (код банку 380708) відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № Д-Ф/16/1019-01237, укладеного 26 січня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Авант-Банк», яка була проведена 29 січня 2016 року на суму 8 000, 00 доларів США.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» Кічука Олега Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Авант-Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були розміщені на рахунку № НОМЕР_2 в іноземній валюті - 8 000, 00 доларів США, який був відкритий на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № Д-Ф/16/1019-01237, укладеного 26 січня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Авант-Банк».
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Висновки апелянта обґрунтовані тим, що правочин з перерахування коштів третьою особою на рахунок позивача є нікчемним з підстав передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI. Також апелянт посилається й на те, що перерахування коштів не відповідає вимогам постанови Правління Національного банку України від 10.12.2015 № 878/БТ «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою введеною обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що між Публічним акціонерним товариством «Авант-Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 26.01.2016 № Д-Ф/16/1019-01237, умовами якого визначено, що банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий вкладних депозитних рахунок на наступних умовах: строк депозиту 7 днів; валюта депозиту - 840 (долар США); сума вкладу - 8 000,00 доларів США; процентна ставка - 7 % річних; порядок сплати процентів - щомісячно - в перший робочий день після закінчення кожного повного місяця, відлік якого починається з дня надходження вкладу на депозитний рахунок.
Пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, вкладник передає, а банк приймає для зберігання грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок вкладника № НОМЕР_1 у Публічному акціонерному товаристві «Авант-Банк», Код банку - 380708, в розмірі, зазначеному у пункті 1.3 цього договору та зафіксованому в документів, який видається банком вкладнику на підтвердження внесення останнім коштів на строк з 26 січня 2016 року до 02 лютого 2016 року.
Кошти на вклад можуть бути внесені вкладником готівковим шляхом або шляхом безготівкового перерахування з власних поточних та/або з власних вкладних (депозитних) рахунків. Готівкові кошти зараховуються на рахунок за наявності підтвердження джерел їх положення у випадку, якщо вкладник є фізичною особою нерезидентом.
Відповідно до пункту 2.3 договору вкладник має право передати грошові кошти на рахунок, зазначений у пункті 2.1 цього договору протягом 3 робочих днів з моменту підписання цього договору. У разі неповного внесення/перерахування вкладником на рахунок суми вкладу, вказаної в пункті 1.3 цього договору, банк має право відмовитись від виконання умов даного договору та зупинити нарахування відсотків.
З виписки по особовому рахунку позивача за період з 26.01.2016 по 11.07.2018 вбачається, що 29.01.2016 на депозитний рахунок позивача № 26300010014916 було перераховано 8  000, 00 доларів США з призначенням платежу «перерахування коштів на депозитний рахунок за дог. № Д-Ф/16/1019-01237 від 26.01.2016».
Водночас, 10 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 878/БТ «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».
Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 29 січня 2016 № 44 «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29 січня 2016 № 96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 року № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Авант-Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 лютого 2016 року № 262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Авант-Банк» з 26 лютого 2016 року до 25 лютого 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Авант-Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірині Миколаївні на два роки з 26 лютого 2016 року до 25 лютого 2018 року включно.
Наказом від 23 лютого 2016 року № 57 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» у зв`язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Авант-Банк», призначеною наказом Уповноваженої особи Фонду від 29 січня 2016 № 15 нікчемних правочинів відповідно до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме операції (транзакції) по перерахуванню кошів з рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб - клієнтів Банку, які проведені в період дії постанови Національного банку України від 10 грудня 2015 року № 878/БТ та призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом, перелік яких наведено в додатку № 1 до цього наказу, вирішено застосувати наслідки нікчемності операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб на вкладні депозитні/поточні (карткові) рахунки інших фізичних осіб - клієнтів Банку, що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для чого особам, перелік яких наведено в додатку № 1 до цього наказу, для чого особам, перелік яких наведено в додатку № 1 до цього наказу, вирішено направити повідомлення про нікчемність правочинів.
Листом від 25 лютого 2016 року № 887/9 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача про нікчемність операції з перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_1 , проведеної 29 січня 2016 на суму 8  000, 00 доларів США, та нікчемність договору банківського вкладу № Д-Ф/16/1019-01237 від 26.01.2016 відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Окрім того, як вбачається з виписки по рахунку позивача, 23 лютого 2016 року Банк внаслідок застосування наслідків нікчемності за операцією від 29 січня 2016 року згідно із наказом від 23 лютого 2016 року № 57 повернув кошти в розмірі 8  000, 00 доларів США, які були перераховані на рахунок позивача.
З огляду на викладене Уповноваженою особою Фонду позивача не внесено до переліку фізичних осіб - вкладників ПАТ «Авант-Банк», які мають право на виплату грошових коштів за рахунок Фонду та не внесено Фондом до Загального реєстру вкладників ПАТ «Авант-Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Позивач, вважаючи так дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки протиправними діями відповідача були порушені гарантовані ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, вимоги позивача є обґрунтованими. Крім того, суд зазначив, що позивач є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому він протиправно не був включений до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів. Підкреслив, що відповідачем не обґрунтовано існування підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 вказаного закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За змістом ч. 3 ст. 38 зазначеного закону (в редакції на час прийняття спірного рішення) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
В своїй апеляційні скарзі відповідач посилається на нікчемність правочину (транзакції) щодо перерахунку грошових коштів на депозитний рахунок позивача в розмірі 8  000, 00 доларів США.
Нікчемність правочину обґрунтована тим, що він здійснений без фактичного вчинення майнових дій (внесення готівки в касу) та вчинено з метою надання окремим кредиторам переваг над іншими шляхом заміни кредитора з особи, яка не має права відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, на осіб, на які розповсюджуються гарантії ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб», що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку та відповідає ознакам нікчемного правочину.
Таким чином, позивача не включено, спочатку до списку вкладників, які отримують кошти у межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів, а потім і до переліку вкладників у зв`язку із визнанням нікчемними договорів банківського вкладу.
Як наголошувалось вище, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.
Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в ст. 228 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 вказаної статті правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
До таких правочинів відносяться правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.
Разом з тим, доказів на підтвердження нікчемності зазначеного правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Авант-Банк» не наведено, оскільки операція з перерахування коштів з рахунку юридичної особи на картковий рахунок позивача є типовою, з неї не вбачається, які саме пільги або переваги отримав (міг би отримати) позивач, як і не вбачається такого з умов договору банківського вкладу (депозиту) від 26 січня 2016 року № Д-Ф/16/1019-01237.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що договір був укладений, а кошти на рахунок в ПАТ «Авант-Банк» були внесенні до запровадження тимчасової адміністрації банку.
Доказів, які б свідчили про невиконання вкладником умов договору та не внесення означеної суми відповідачем не надано. Крім того, в матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку позивача за період з 26.01.2016 по 11.07.2018, з якої вбачається надходження коштів.
Слід також зазначити, що згідно ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-III рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.
Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 10.12.2015 №  878/БТ, якою до ПАТ «Авант-Банк» було застосовано заходи впливу, є банківською таємницею, а тому про неї не було і не могло бути відомо позивачу на момент укладення правочину, що також вказує на добросовісність його дій у спірних правовідносинах.
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 826/1476/15, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією  про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою  постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.    
Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то стаття 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої  статті 215 ЦК України та частини третьої  статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.
З урахуванням встановлених вище обставин, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з позицією суду першої інстанції щодо того, що повним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, які обліковуються на належному йому поточному рахунку.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-банк» Караченцева Артема Юрійовича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя                                                                      Л.В. Губська

Судді                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                    А.Г. Степанюк