ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1873/20 Справа № 210/4206/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Бондар Я.М.,
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,
сторони справи : позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Ступак С.В. у м. Кривому Розі, 
ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та на її утримання аліменти в ј частці від доходу відповідача, до досягнення дочкою трьох років.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 18 вересня 2015 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбних відносин народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Оскільки донці не виповнилося 3 років, позивач самостійно здійснює нагляд за дитиною просила суд стягнути аліменти на своє утримання. 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частки, з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, починаючи стягнення з 26 липня 2019 року. вирішено питання розподілу судових витрат. 
Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, ставить питання про зміну рішення суду та збільшення розміру стягнутих на її утримання аліментів з 1/6 частини до ј. В мотивування доводів апеляційної скарги зауважує, що визначений судом розмір є значно заниженим. Вважає, що судом не враховано, що її щомісячний дохід складає 860 грн., як соціальна допомога при народженні, іншого доходу немає. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді – доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується позивачем лише в частині визначеного судом розміру аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
Матеріалами справи встановлено, що між сторонами 18.09.2015 року укладений шлюб. (а.с.7)
Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . В свідоцтві про народження якої, відповідач зазначений батьком (а.с.8).
Згідно довідки ПАТ «ПівдГЗК» від 01 жовтня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 працює слюсарем черговим та з ремонту устаткування, його середньомісячний заробіток становить 19878,53 грн (а.с.336).
Вирішуючи спір та покладаючи на відповідача обов`язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки від доходу ( заробітку), та на утримання дружини по досягненню дитиною трьох років в 1/6 частки від його доходу, суд першої інстанції дійшов висновку, що неповнолітня проживає із позивачем, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому саме визначений розмір буде достатнім для нормального утримання дружини та виховання дитини. 
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. 
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі можна визнати законним і обґрунтованим.
Висновки суду узгоджуються з положеннями ст.84 Сімейного Кодексу України, згідно якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 
Частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 грудня 2019 року становить 1779 грн., для працездатних осіб 2102 грн.
З огляду на розмір заробітку відповідача, який в середньомісячному розмірі становить 19878,53 грн., судом першої інстанції визначено аліменти в розмірі ј частини, що становитиме 4969,63 грн. А на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років розмір аліментів визначений в розмірі 1/6 частина, що складає 3313,08 грн.
Отже, стягнутий судом розмір аліментів на утримання дружини в 1,5 рази перевищує визначений державою прожитковий мінімум на працездатних осіб та забезпечить позивачу достатній рівень матеріального забезпечення. Разом із розміром стягнутих аліментів та отриманої соціальної допомоги щомісячний бюджет позивача на її утримання та утримання малолітньої доньки складатиме 9142,71 грн., що є достатнім для забезпечення нормального рівня життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку як дитини так і дружини. Тому доводи апеляційної скарги про забезпечення позивача виключно на 860 грн. не відповідають наявним у матеріалам справи доказам, з урахуванням оскаржуваного судового рішення.
Перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у досить повному обсязі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін, надавши їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, застосовано закон, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 30 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: