Ухвала
 
03 лютого 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 520/15609/17
провадження № 61-2193ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи     питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_3 у грудні 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей.
Позов мотивований тим, що  визначений рішенням суду від 23 березня 2017 року розмір аліментів 1 000,00 грн на кожну дитину є недостатнім для належного утримання трьох дітей. Зазначала, що відповідач не забезпечує їх спільних дітей в достатньому розмірі, хоча має достатній дохід для цього, оскільки працює моряком за контрактами на посаді старшого помічника на суднах іноземних судновласників та отримує заробітну плату в розмірі 7 500,00 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, вважаючи, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання трьох малолітніх дітей  в розмірі  по 10 000,00 грн на кожного в місяць, проте приховує свої доходи,  ОСОБА_3  просила задовольнити її вимоги.
Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 29 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року шляхом збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3  на утримання малолітніх синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 000,00 грн до 1 860,00 грн, та малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1 000,00 грн до 1 492,00 грн, щомісячно до їх повноліття.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних доказів щодо отриманого відповідачем доходу у розмірі 7 500,00 доларів США, а різноманітні довідки, які є в матеріалах справи носять інформативний характер та не є доказом розміру доходу відповідача, свідчать лише про те, що він дійсно є особою моряка, а тому з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 29 травня 2018 року змінено в частині розміру аліментів та визначено стягувати з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 10 000,00 грн на кожну дитину щомісячно і до досягнення кожною дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.
Апеляційний суд мотивував постанову тим, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1 000,00 грн на кожну дитину, змінився матеріальний стан платника аліментів, а розмір аліментів, який визначений судом станом на 23 березня 2017 року у сумі 1 000,00 грн на кожну дитину, не може задовольнити потреби дітей відповідного віку.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у січні 2020 року засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду міста Одеси від 29 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у вказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
 
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на утримання дітей  у розмірі 10 000,00 грн щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття.
 
У зв`язку з викладеним, та з урахуванням положень пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову у даній справі становить 180 000,00 грн (10 000,00 грн х 3) х 6 місяців), що є меншими, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 000, 00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Крім того, аналіз судових рішень у справі не дає підстав для висновку про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       І. Ю. Гулейков