справа № 359/7172/16-ц                                                головуючий у суді І інстанції Борець Є.О.
провадження № 22-ц/824/608/2020            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

     ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ   

04 лютого 2019 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
                               
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В.,  Суханової Є.М.,	
 	 	 	
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Руднєвою Інною Сергіївною,  на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У  вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.  Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.  Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає.
 
Заочним рішенням  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 14 вересня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2016 року, залишено без задоволення.
 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 через представникаподав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне дослідження доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи,  просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково. Стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
При цьому зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення без урахування його заперечень на позов, які він не міг надати у зв`язку з тим, що не був повідомлений про дату та час слухання справи належним чином. ОСОБА_1 вважає, що заочне рішення не відповідає вимогам законності, обґрунтованості і не містить аргументованих висновків по справі, порушує його права та інтереси. При винесенні рішення суд не проаналізував всі докази, подані ним, не всім доказам дана правильна оцінка, не досліджені всі докази, що мають істотне значення для справи. Вказує, що фактично не мешкає за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , а мешкає з 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом із своєю другою дружиною ОСОБА_5 та двома дітьми - ОСОБА_6 , 2011 року народження, та ОСОБА_7 , 2016 року народження. Судом першої інстанції за даною адресою судові повістки не направлялись. Вважає, що судом не враховано зміну сімейного стану відповідача, наявність  на його утриманні ще двох  малолітніх дітей,  а також те, що ОСОБА_5 , перебуває на обліку по вагітності у жіночій консультації КНП «БЛІЛ м. Бахмут». 
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2008 року  сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАЦС Бориспісльського МРУЮ, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21 липня 2008 року (а.с.6).
 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується  копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 липня 2008 року (а.с.7).
 
Згідно довідки  про склад сім'ї № 695 від 06 липня 2016 року (а.с.8), вбачається, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю. Відповідач проживає окремо від них.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1   приймає участь в утриманні дитини, має поганий стан здоров`я або тяжке  матеріальне становище, на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні батьки, тому вважав, що позов підлягає задоволенню повністю.  
 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
 
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України (в редакції 2004 року) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
 
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно неповідомлення відповідача про розгляд справи, то слід зазначити наступне.
 
Відповідно до частини другої статті 6 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.
 
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частина 1, 2 статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції).
 
Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.
 
Крім того, згідно з абзацом 5 частини 5 статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) лише у разі відсутності відповідача за зареєстрованою адресою її проживання (перебування), вважалося, що судовий виклик або судове повідомлення вручені належним чином.
 
З аналізу вказаних положень закону можна дійти висновку, що під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.
 
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів вручення судової повістки   ОСОБА_1 про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції).
 
Як вбачається з матеріалів справи, секретарем суду першої інстанції складено телефонограму  щодо повідомлення відповідача про розгляд справи який призначено на  29.12.2016 року (а.с.21). 
 
Проте, Верховний Суд у справі №127/2871/16-ц зазначив, що наявність в матеріалах справи відомостей про повернення суду повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення - «за закінченням терміну зберігання», ще не свідчить про відмову від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду. Розміщена в матеріалах справи телефонограма щодо повідомлення секретарем судового засідання про розгляд справи, також, не може слугувати підтвердженням повідомлення про розгляд справи, оскільки, не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки.
 
Отже, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача належним чином про розгляд справи.
 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.
 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме, розглянуто справу за відсутності відповідача, щодо якого відсутні відомості про належне його повідомлення.
 
За приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
 
За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для обов`язкового скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.
 
Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд виходить з наступного.
 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Колегією суддів встановлено, що відповідач  ОСОБА_1 з 04.09.2015 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.49). 
 
Від даного шлюбу мають двоє дітей - ОСОБА_6 , 2011 року народження, та ОСОБА_7 , 2016 року народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 50-51) 
 
ОСОБА_1 з 2015 року разом з родиною мешкають за адресом: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження від 16.04.2019 року та довідками № 973 від 03.06.2019 року та про склад родини ОСОБА_1 (а.с.53-55).
 
Дружина відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 перебуває у стані вагітності, що підтверджується медичною випискою із ультразвукового дослідження від 12.06.2019 року, відповіддю на адвокатський запит № 5777 від 24.10.2019 року головного лікаря C.Л. Мельникової Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» (а.с.52, 96). 
 
Вказані обставини судом першої інстанції при ухвалені рішення враховані не були.
 
Відповідно до ст.180 СК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
За змістом ст.181 СК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції), способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
 
Відповідно до ст.182 СК України  (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції), при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
 
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
 
За ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви.
 
Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
З матеріалів справи вбачається, що до суду позивачкою було надано докази, які підтверджують факт проживання сина, ОСОБА_3 разом з нею. Проте, судом першої інстанції внаслідок порушення норм процесуального права, не було забезпечено можливість надання відповідачем заперечень та доказів, якими  він обґрунтовує свої доводи. Внаслідок чого, судом не враховано, усі обставини справи, що мають значення для  визначення розміру аліментів:  сімейний стан відповідача,  перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, а також докази, що підтверджують його матеріальне становище, довідку про доходи. 
 
За таких обставин, суд першої інстанції, допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.
 
Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів, вважає, що вони заслуговують на увагу та підлягають частковому задоволенню. З урахуванням вказаних вище обставин, а саме, що на утриманні у відповідача перебуває двоє малолітніх дітей, враховуючи його матеріальне становище, колегія суддів вважає за доцільне частково задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати, увалити нове судове рішення, яким позов про стягнення аліментів задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки саме таких розмір на думку колегії суддів буде обґрунтовано справедливим, законним та достатнім для забезпечення прав всіх дітей.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції,  як ухвалене з порушенням норм матеріального права та норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування, не може бути залишене без змін, та підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.   
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384  ЦПК України, колегія суддів, -  
 
П О С Т А Н О В И Л А:
                                                   
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Руднєвою Інною Сергіївноюзадовольнити частково.
 
Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживаючої по АДРЕСА_4 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 14 вересня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                                         Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                     Є.М. Суханова

                 С.В. Лівінський