Ухвала        
 
29 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 486/3968/16-ц
провадження № 61-16808ск19 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 ,на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав 05 вересня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником  ОСОБА_2 ,на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 31 липня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року відмовлено  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для надання права звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та навести підстави для поновлення строку, надавши відповідні докази та сплати судового збору. 
Ухвалами Верховного Суду від 20 вересня 2019 року та 02 грудня 2019 року продовжено  ОСОБА_1 строк на усунення недоліків. 
 
Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 18 вересня 2019 року ці недоліки було усунуто.
 
У клопотанні ОСОБА_1  просить поновити строк на касаційне оскарження. Посилається на те, що повний текст оскарженої постанови отримано  ОСОБА_1 21 серпня 2019 року. На підтвердження вказаних обставин особою, яка подала касаційну скаргу, надано копію конверта, який адресований апеляційним судом  ОСОБА_1 зі штрихкодовим ідентифікатором № 5400137418300. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). 
 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
 
У клопотанні, яке додане до касаційної скарги,  ОСОБА_1 просить відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до розгляду справи по суті.  ОСОБА_1 обґрунтовує клопотання тим, що сума судового збору перевищує 5% його річного доходу за 2018 рік та обмеженням доступу до правосуддя. На підтвердження цього надано: копію довідки, виданої Державною фіскальною службою України Головного управління ДФС у Миколаївській області  від 26 червня 2019 року № 1231/8ФОП/14-29-50-06-16, про отримані доходи ФОП  ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року; витяг з реєстру речових прав власності на нерухоме майно 13 січня 2020 року № 196126536. 
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Вказані  ОСОБА_1 підстави для відстрочення сплати судового збору обґрунтовані та свідчать про його скрутний майновий стан, що об`єктивно перешкоджає сплаті судового збору за подання касаційної скарги. Тому клопотання про відстрочення сплати судового збору слід задовольнити.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
 
Керуючись статтями 260, 394, 395 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 31 липня 2019 року. 
 
Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.
 
Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 31 липня 2019 року до ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції. 
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 486/3968/16-ц.
 
Витребувати з Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу № 486/3968/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 03 березня 2020 року. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                         І. О. Дундар