Справа № 428/1537/19 
Провадження № 22-ц/810/1092/19 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року                Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                Назарової М.В.,
суддів:                                Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,
за участю секретаря                        Сінько А.І.,
учасники справи: позивач –  ОСОБА_1 , відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 листопада 2019 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом у складі: судді Кордюкової Ж.І. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року позивачка  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» (далі – ТОВ «ТАУН СЕРВІС») про поновлення на роботі, який мотивувала тим, що в 2013 році позивачку було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» на посаду оператора на решітці служби каналізаційних насосних станцій та мереж. 28 серпня 2017 року позивачка була призвана на військову службу за контрактом до Збройних Сил України в особливий період згідно наказу Сєвєродонецького МВК № 172 від 23.08.2017 року і зарахована до списків особового складу 7 окремої автомобільної санітарної роти 59 військової частини НОМЕР_1 , яка безпосередньо приймає участь у проведені Антитерористичної операції.
01 вересня 2017 року позивачку було звільнено з роботи в зв`язку з призовом на військову службу на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки за нею як за особою, яка призвана на строкову військову службу під час мобілізації, зберігається місце роботи. 
Тому просила суд поновити позивачку з 01 вересня 2017 року на роботі на посаді оператора на решітці служби каналізаційних насосних станцій та мереж у ТОВ «ТАУН СЕРВІС».
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог.
Відмову у задоволенні позову суд мотивував тим, що позивачка ОСОБА_1 була звільнена з роботи відповідачем з порушенням трудового законодавства, без законних на те підстав, але враховуючи, що позивач отримала трудову книжку 08.09.2017 року, вона повинна була звернутись до суду не пізніше 09.10.2017 року, а звернулась 08.02.2019 року, з заявами чи клопотаннями про поновлення пропущеного строку (із зазначенням поважності причин такого строку) не зверталась, що позбавляє суд можливості відповідно до приписів ст. 234 КЗпП України вирішити питання про поновлення цього строку.
У апеляційній скарзі позивачка  ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованим та просить скасувати його і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачки, та надала заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції відповідно до приписів ст. 234 КЗпП України не перевірив і не обговорив причини строку пропуску цих строків та не вирішив питання про їх поновлення.
Щодо строку для звернення до суду з позовом за вирішенням трудового спору, позивачка вважає його пропущеним з поважних причин, оскільки вона в період з 28.08.2017 року по 30.04.2018 року безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції у складі 7 окремої автомобільної санітарної роти, з 01.05.2018 року по теперішній час бере участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачки відповідач ТОВ «ТАУН СЕРВІС» скаргу не визнає та заперечує проти заяви позивачки про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки позивач двічі зверталася до суду з позовною заявою до Сєвєродонецького міського суду Луганської області та Луганського окружного адміністративного суду про поновлення на роботі, тобто в період з 08.09.2017 року по 08.10.2017 року вона мала можливість звернутися до суду, не наводить особливих та непереборних обставин, які тимчасово унеможливлювали позивачці доступ до суду, тому відповідач вважає заяву про поновлення строку необґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін, оскільки суд першої інстанції під час вирішення цього спору дослідив та надав належну юридичну оцінку спірним правовідносинам та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2019 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії – Стахова Н.В., Лозко Ю.П. Апеляційне провадження по справі було відкрито 13 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 28 січня 2020 року об 11-й.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача заперечував проти задоволення скарги.
Позивачка та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Статтею 23 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.
Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 14.08.2013 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ТОВ «ТАУН СЕРВІС» на посаду машиніста насосних устаткувань служби каналізаційних насосних станцій і мереж.
12.02.2016 року позивач була переведена на посаду оператора на решітці служби каналізаційних насосних станцій та мереж ТОВ «ТАУН СЕРВІС» (а.с. 7 зв.)
01.09.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України в зв`язку з призовом на військову службу, про що видано наказ від 01.09.2017 року № 122-к (а.с. 8).
Зазначені обставини підтверджуються даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 та копією наказу «Про припинення трудового договору у зв`язку зі вступом на військову службу» від 01.09.2017 року № 122-к.
Згідно з витягом з наказу 7 окремої автомобільної санітарної роти (по стройовій частині) від 28.08.2017 року № 60 солдат ОСОБА_1 вважається такою, що прибула і приступила до виконання службових обов`язків для проходження військової служби за контрактом 28.08.2017 року на посаду бухгалтера фінансової частини 7 окремої автомобільної санітарної роти 59 військового мобільного госпіталю (багатопрофільного, на 100 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (на 475 ліжок) (а.с. 13).
Копію трудової книжки та копію наказу про звільнення позивач ОСОБА_1 отримала 08.09.2017 року, що підтверджується копією Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них за 2009-2015 роки ТОВ «ТАУН СЕРВІС». Оригінал зазначеної Книги був оглянутий судом безпосередньо в судовому засіданні (а.с. 58- 59).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника-фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 119 КЗпП України встановлено, що за працівниками призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.
Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Застосування судом до спірних правовідносин положень статей 36, 119 КЗпП України, статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», та відповідно, висновок суду про те, що звільнення позивача з роботи відбулося з порушенням положень пункту 3 частини першої статті 36 КЗпП України, ніким не оспорюється.
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, предметом апеляційного перегляду є лише висновки суду про порушення судом вимог ст. 234 КЗпП України та неперевірення і необговорення судом причин пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору та невирішення питання про поновлення цього строку.
Колегія суддів погоджує ці доводи скарги з огляду на таке.
Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Отримання позивачкою копії наказу про звільнення та трудової книжки 08 вересня 2017 року ніким не оспорюється.
У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (стаття 234 КЗпП України)
Даною статтею не визначається перелік поважних причин, які можуть бути підставою для поновлення строку, що свідчить про те, що їх поважність оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо, залежно від фактичних обставин. Під поважними причинами пропуску строку, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України, варто розуміти такі причини, що об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду і підтверджуються належними доказами.
Системний аналіз наведеного свідчить про те, що у разі пропуску строків, установлених статтею 233 КЗпП України, перевірити такі причини є обов`язком суду без відповідної заяви позивача. 
Натомість суд не виконав вказаного обов`язку та помилково послався на те, що із заявами чи клопотаннями про поновлення пропущеного строку (із зазначенням поважності причин такого строку) позивачка до суду не зверталась, що позбавляє суд можливості відповідно до приписів ст. 234 КЗпП України вирішити питання про поновлення цього строку.
Діючи в межах доводів апеляційної скарги та даючи оцінку поважності причин пропуску позивачкою визначеного законом строку для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, колегія суддів вважає такі причини поважними, оскільки ОСОБА_1 , виконуючи свій конституційний обов`язок, проходить військову службу не за місцем свого проживання, бере безпосередню участь в антитерористичній операції, а згодом - операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та не має можливості вільно розпоряджатися своїм часом, а її первісні звернення до неналежного суду безпосередньо після незаконного звільнення не свідчить про можливість і в подальшому реалізувати свої права, а говорять лише про її стабільне намагання відстояти свої права та неякісно надані юридичні послуги.
Тому не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на відсутність поважних причин для поновлення позивачці пропущеного строку для звернення до суду, а вказаний строк підлягає поновленню.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Наведене неправильне застосування судом норм матеріального права відповідно до пункту четвертого частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та поновлення її на роботі з 02 вересня 2017 року, оскільки день її звільнення 01 вересня 2017 року є останнім робочим днем (п. 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58).
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачку було звільнено від сплати судового збору як за подання позову, так і за подання апеляційної скарги відповідно до пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача він підлягає стягненню на користь держави у розмірі 1921 грн (відповідно до ч. 2 ст. 4 закону № 3674-VI судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» становить 1921 грн, тобто ставка судового збору складає 768,40 грн, і відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, тобто ставка судового збору складає 1152,60 грн).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» про поновлення на роботізадовольнити.
Поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на роботі на посаді оператора на решітці служби каналізаційних насосних станцій та мереж у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» (місцезнаходження юридичної особи: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. 13; код ЄДРПОУ 36048157) з 02 вересня 2017 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» (місцезнаходження юридичної особи: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. 13; код ЄДРПОУ 36048157) на користь держави судовий збір 1921 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 

Дата складення повного тексту постанови – 31 січня 2020 року.

Головуючий

Судді: