ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 лютого 2020 року

м. Харків

справа №643/2086/16-ц

провадження №22-ц/818/663/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач – Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідач – ОСОБА_1 ,

третя особа – Гаражний кооператив «Автомобіліст»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до  ОСОБА_1 , третя особа: Гаражний кооператив «Автомобіліст» про усунення перешкод у користуванні та володінні майном за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року, постановлене під головуванням судді Харченко А.М., в залі суду в місті Харкові, - 
в с т а н о в и в:
У лютому 2016 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Гаражний кооператив «Автомобіліст» про усунення перешкод у користуванні та володінні майном.
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року позов задоволено. Усунено перешкоди у користуванні та володінні майном Комунальному підприємству «Харківводоканал», а саме: каналізаційною мережею D=500 мм, шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно зведений гараж №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: м.Харків, вул. Валентинівська (Блюхера), буд. 64-Б. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи за вказаним позовом, що позбавило його права захистити свої права та інтереси, висловити заперечення проти позовної заяви. ОСОБА_1 вказує, що позивачем не доведено, що він є власником гаража №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: м.Харків, вул. Валентинівська (Блюхера), буд. 64-Б. Вважає, що вказаний гараж належить гаражному кооперативу. Крім того Комунальним підприємством «Харківводоканал» не надано доказів того, що підприємство є власником земельної ділянки, на якій розташований гараж. При цьому знесення самочинного об`єкта нерухомості є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законом заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення особи до відповідальності, а також коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
Комунальне підприємство «Харківводоканал» надало відзив на апеляційну скаргу, просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги в порядку заочного розгляду справи, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився до суду. При цьому суд вважав доведеним факт самовільного будівництва відповідачем гаражу №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_1 вул. Валентинівська (Блюхера), буд АДРЕСА_2 64-Б, на каналізаційній мережі Комунального підприємства «Харківводоканал», що порушує права позивача на володіння та користування каналізаційним колектором. Тому наявні підстави для усунення перешкоди у користуванні та володінні майном Комунальному підприємству «Харківводоканал», а саме: каналізаційною мережею D=500 мм, шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно зведений гараж.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Згідно ст. 158, п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, однак суд першої інстанції розглянув справу по суті.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 07 квітня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 01 червня 2016 року (а.с. 37).
01 червня 2016 року розгляд справи відкладено на 19 липня 2016 року у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання (а.с.42).
При цьому судові повістки про призначення справи до розгляду на 01 червня 2016 року та на 19 липня 2016 року не були вручені відповідачу та повернулися до суду як «не вручені» (а.с.41,46).
Таким чином, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення йому судових повісток про призначення справи до розгляду.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.
Судом встановлено, що Комунального підприємства «Харківводоканал» відповідно до Статуту виконує функції забезпечення екологічного благополуччя на території міста Харкова. Одним із статутних завдань підприємства є забір, постачання, реалізація питної води, збирання та відведення стічних вод (а.с.7).
Відповідно до п.4.2.1 4.2.3 Статуту підприємство зобов`язане: надавати якісні послуги водопостачання та водовідведення споживачам; здійснювати контроль за роботою водопровідних та каналізаційних мереж та споруд, незалежно від відомчої належності; здійснювати контроль якості, кількості та режиму скиду стічних вод споживачів.
Згідно п. 5.1 - 5.3 Статуту майно підприємства знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова та закріплюється за підприємством на праві господарського відання. 
Право господарського відання - це право юридичних ociб, похідне від права власності, з обмеженням повноваження розпоряджатися окремими видами майна за згодою власника (уповноваженого органу). Статус юридичної особи, яким наділене підприємство, дозволяє такому суб`єкту підприємництва не лише закріпити за ним майно засобами бухгалтерського обліку i тим самим відокремити його від майна інших суб`єктів господарювання, власника тощо, а й нести відповідальність за своїми зобов`язаннями закріпленим за ним майном, звертатися до суду, господарського або третейського суду за захистом порушених майнових прав.
Згідно ст. 1 Закону України «Про трубопровідний транспорт», Комунальне підприємство «Харківводоканал» є суб`єктом трубопровідного транспорту, що обслуговує промислові трубопроводи – водопровідні, каналізаційні мережі та розподільчі трубопроводи водопостачання.
При здійсненні оглядів каналізаційної мережі, на виконання рішення Харківської міської ради від 17.08.2011 року №390/11, працівниками Комунального підприємства «Харківводоканал» 15.10.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 було підтверджено факт розташування самочинно збудованої споруди на території гаражного кооперативу «Автомобіліст», а саме: капітального гаражу №1004, про що складено відповідний акт. У акті зазначено, що власником вказаного гаражу є ОСОБА_1 (а.с.31).
При цьому з довідки КП «Харківводоканал» від 24.07.2015 року вбачається, що каналізаційний колектор D=500 мм, розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на балансі КП «Харківводоканал» (а.с.12).
Вказана земельна ділянка відповідно до договору оренди землі від 22.08.2011 року передана в оренду ГК «Автомобіліст» для експлуатації самочинно побудованих 232 гаражів, адміністративної будівлі та КПП.
Як на підставу позовних вимог, Комунальне підприємство «Харківводоканал» посилалося на те, що ОСОБА_1 самочинно збудував гараж №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_1 , на каналізаційній мережі Комунального підприємства «Харківводоканал», що порушує права позивача на володіння та користування каналізаційним колектором. У зв`язку з цим позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні та володінні майном КП «Харківводоканал», а саме: каналізаційною мережею D=500 мм, шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно зведений гараж №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за вищевказаною адресою.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Такі вимоги заявляються у негаторному позові. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. 
Для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об`єктивно порушували права власника і були протиправними.
Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей.
Матеріали справи свідчать про те, що КП «Харківводоканал» є юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП (а.с.14-16).
В своїй діяльності КП «Харківводоканал» керується Статутом, Законом України «Про трубопровідний транспорт», ЦК України, та відповідним чинним законодавством, у тому числі, рішеннями територіальної громади в особі Харківської міської ради, що закріплено пунктом 1.4 Статуту.
Засновником та власником КП «Харківводоканал» є Харківська міська рада.
Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності і знаходиться у комунальної власності територіальної громади міста Харкова та закріплено за позивачем на праві господарського відання (розділ 5 Статуту).
Крім того, позивач є суб`єктом трубопровідного транспорту, що обслуговує промислові трубопроводи і має право перевіряти роботу водопровідних та каналізаційних систем, споруд та устаткування; володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.
Таким чином, КП «Харківводоканал» має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном, що перебуває у нього в господарському віданні.
15 жовтня 2012 року КП «Харківводоканал» було здійснено огляд каналізаційної мережі, розташованої в АДРЕСА_1 , де на території гаражного кооперативу «Автолюбитель» на каналізаційній мережі Д=500 мм, що належить та експлуатується КП «Харківводоканал», виявлено збудовану споруду-капітальний гараж №1004.
Існування капітальної споруди на каналізаційної мережі Д=500мм підтверджується даними виконавчої зйомки (а.с.33).
Відповідно до ч. 2 ст. 73, ст. 112 Земельного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони, які створюються для забезпечення нормальних умов експлуатації цих об`єктів, а також попередження негативного впливу на людей. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.
Як вбачається з листа Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради від 14.11.2012 року пунктом 17 договору оренди землі по АДРЕСА_3 від 22.08.2011 року, укладеного з ГК «Автолюбитель», на даному відрізку земельний ділянці будівництво заборонено (а.с18).
Натомість встановлено, що ОСОБА_1 є членом гаражного кооперативу «Автомобіліст» та користується гаражем №1004, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до «Класифікатору обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок» від 29.12.2008 року № 643 розташування каналізаційного колектору є зоною особливого режиму забудови обмеження у використанні земель із кодом обмеження 01.06.01, а земля як вбачається із змісту ст. 73 ЗК України та ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» від 15.05.1996 року із змінами та доповненнями в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору.
Таким чином капітальний гараж №1004, користувачем якого є відповідач, - є самочинним будівництвом.
Самовільна споруда у вигляді капітального гаражу №1004 перешкоджає позивачу належним чином виконувати функції по забезпеченню екологічного благополуччя та території міста Харкова.
Розташування самовільно збудованого гаражу № АДРЕСА_4 , в межах охоронної зони водопровідної мережі, заборонено нормами чинного законодавства України.
Відповідно до ст. ст. 6, 391, 386 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь - яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво або за її рахунок.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для усунення перешкоди в користуванні та володінні майном КП «Харківводоканал», а саме водопровідною мережею D=500 мм, шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самовільно зведений гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки розташований біля водопровідною мережею гараж являється перешкодою у реалізації КП «Харківводоканал» свого права володіти, користуватися та розпоряджатися належним підприємству майном, а у разі виникнення аварій на мережі систем водовідведення, підприємство позбавлене можливості вжити заходів для їх швидкого виявлення, локалізації та повної ліквідації, що може призвести до створення загрози розладу каналізаційних мереж та споруд м. Харкова, а також до виникнення не передбачуваних економіко-екологічних наслідків для територіальної громади міста Харкова, мешканців міста Харкова.
Посилання ОСОБА_1  на те, що позивачем не доведено, що він є власником гаража №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: м.Харків, вул. Валентинівська (Блюхера), буд. 64-Б, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача знесення вказаного гаражу, - не приймаються до уваги, оскільки для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні та володінні майном достатньою підставою є факт того, що ОСОБА_1 є користувачем гаражу.
У письмових поясненнях представник ГК «Автомобіліст» (а.с.91-92) підтвердив, що користувачем гаражу №1004 є саме відповідач ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, наявні підстави для частково задоволення вимог апеляційної скарги. Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року слід скасувати. Позов Комунального підприємства «Харківводоканал» слід задовольнити. Наявні підстави для усунення перешкоди у користуванні та володінні майном Комунальному підприємству «Харківводоканал», а саме: каналізаційною мережею D=500 мм, шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно зведений гараж №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: м.Харків, вул. Валентинівська (Блюхера), буд. 64-Б.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року – скасувати та ухвалити нове.
Позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні та володінні майном Комунальному підприємству «Харківводоканал», а саме: каналізаційною мережею D=500 мм, шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно зведений гараж №1004, який розташований на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» за адресою: м.Харків, вул. Валентинівська (Блюхера), буд. 64-Б. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                           С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 12.02.2020 року.