ПОСТАНОВА
Іменем України

10 грудня 2019 року 
Київ
справа №501/2181/16-а
адміністративне провадження №К/9901/34479/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Жука А. В.,
суддів: Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М.,
розглянувши в попередньому засіданні адміністративну справу 
за позовом  ОСОБА_1 
до Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Чорноморськ" капітана Івахненка Володимира Олександровича 
про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
за касаційною скаргою Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Чорноморськ" капітана Івахненка Володимира Олександровича на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 (головуючий - Коваль М.П., судді: Домусчі С.Д., Кравець О.О.)) 

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог 
1. У вересні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати незаконною та скасувати постанову № 100271 від 01.09.2016 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн; 
- провадження по адміністративній справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України в зв`язку з відсутністю   в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог посилався на незаконність оскаржуваної постанови відповідача, оскільки до його посадових обов`язків не входить зачинення на території пункту пропуску залізничних воріт. Крім того, залізничні ворота не перебувають на балансі підприємства, в якому він працює.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 10.03.2017 у задоволенні заявленого позову відмовлено.
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. 
4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 апеляційну скаргу  задоволено частково. Рішення суду першої інстанції  скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.  
Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення на ОСОБА_1 стягнення № 100271 від 01.09.2016.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
5. Задовольняючи частково позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що в оскаржуваній постанові не визначено, яке саме порушення допущено позивачем, із перелічених у ст. 202 КУпАП, які вчинені дії позивачем або бездіяльність, що є порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не визначено, які нормативні положення порушено позивачем, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог статті 268 КУпАП щодо права позивача бути присутнім під час такого розгляду, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи.   
Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї
6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
7. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що позивачу було відомо про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Крім того, позивачем до адміністративного суду не оскаржувалась спірна постанова з підстав порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
8. Скаржник зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови вимоги законодавства в частині притягнення до адміністративної відповідальності було дотримано. 
9. Відзиву на вказану касаційну скаргу до Суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.
РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
10. 06.07.2017 касаційна скарга Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Чорноморськ" капітана Івахненка Володимира Олександровича надійшла до Вищого адміністративного суду України.
11. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 14.07.2017 відкрито касаційне провадження.
12. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали касаційної скарги К/800/24051/17 за правилами пункту 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" цього кодексу.
13. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2018 для розгляду справи № 501/2181/16-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Білоус О.В.:, судді: Желтобрюх  І.Л., Стрелець Т.Г.
14. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.05.2019 №528/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до складу іншої судової палати судді-доповідача Білоус О.В.
15. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2019 для розгляду справи № 501/2181/16-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
16. Ухвалою судді Верховного Суду від 09.12.2019 дану адміністративну справу прийнято до провадження в складі зазначеної колегії та призначено її до попереднього касаційного розгляду.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
17. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.08.2016 стосовно позивача інспектором ПС - майстром прапорщиком Рижук Т.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що 31.08.2016 о 13 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 , виконуючи службові обов`язки начальника зміни сектора охорони паромного комплексу 30 МП СМБ, не організував належної охорони та пропускного режиму, а саме не здійснив зачинення воріт на залізничній дорозі, що призвело до несанкціонованого проникнення на територію пункту пропуску «ІМТП-ПС» двох осіб (громадян Азербайджану).
18. Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення своїми діями позивач порушив п. 19 Положення про забезпечення пропускного внутрішньооб`єктового режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту. 
19. Відповідачем 01.09.2016 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 100271, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. 
ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ 
20. Кодекс України про адміністративні правопорушення.
20.1. Згідно         ст. 9 КУпАП       адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
20.2. Відповідно до положень статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
20.3. У статті 202 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
20.4. За приписами статті 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202,   частина друга   статті 203,   стаття 203^-1   (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі),   статті 204^-2,   204^-4).
Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.
Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.
20.5. За змістом статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені   статтею 268   цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
20.6. У статті 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.   
20.7. Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Як встановлено судами попередніх інстанцій позивач працює на посаді начальника зміни сектору охорони паромного комплексу 30 МБ СПБ  (посадова особа). 
22. З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2016 на позивача складено протокол про адміністративне правопорушення з посиланням на порушення п. 19 Положення про забезпечення пропускного внутрішньооб`єктового режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту. У протоколі відсутнє посилання на норми КУпАП, якими встановлено адміністративну відповідальність за такий вид порушення. 
23. Згідно положень частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
24. Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що позивач не був ознайомлений з даним протоколом з урахуванням нормативних вимог ст. 256 КУпАП, а відповідачем порушено вимоги статті 268 КУпАП в частині розгляду справи без участі позивача. 
25. Таким чином колегія суддів погоджується з позицією апеляційного суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення позивача з протоколом про адміністративне правопорушення, як і відсутні відомості щодо відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, оскільки за таких фактичних обставин за правилами статті 256 КУпАП в протоколі робиться запис про це.
26. Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що за відсутності ознайомлення позивача з протоколом про адміністративне правопорушення, позивачу не було роз`яснено його прав як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
27. Крім того, відсутність в матеріалах справи доказів ознайомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно вимог статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду такої справи на наступний день після складення протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.  
28. Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги в частині не оскарження позивачем до суду апеляційної інстанції процедурних питань винесення оскаржуваної постанови є необґрунтованими, оскільки в апеляційній скарзі позивачем наведено доводи щодо порушення вимог статей 256, 268 КУпАП відповідачем. 
29. З матеріалів справи, досліджених апеляційним судом вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП є порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду.
30. Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що в оскаржуваній постанові відповідачем вказано про те, що позивач не організував належної охорони та пропускного режиму, а саме не здійснив зачинення воріт на залізничній дорозі, що призвело до несанкціонованого проникнення на територію пункту пропуску «ІМТП-ПС» двох осіб. При цьому оскаржувана постанова не містить нормативного обгрунтування наявності у позивача таких обов`язків. 
31. З огляду на вищевикладене колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що в оскаржуваній постанові не визначено які саме дії або бездіяльність вчинені позивачем, яке саме порушення, із перелічених у ст. 202 КУпАП, допущено позивачем, що безпосередньо є порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду, що не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
32. За наведених обставин, Верховни Суд констатує правильність висновків суду апеляційної інстанції що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови неповно з`ясовано обставини встановленого правопорушення та його склад, що в свою чергу не дозволяє дійти висновку про винуватість позивача у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
33. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
34. Скаржник в касаційній скарзі зазначає про порушення апеляційним судом норм матеріального права, оскільки позивачем порушено вимоги нормативних актів щодо охорони прикордонного режиму. 
35. Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що у цій справі судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено частково. 
В частині вимог щодо закриття провадження по адміністративній справі відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України в зв`язку з відсутністю   в діях позивача складу адміністративного правопорушення відмовлено. 
36. Враховуючи наведене, доводи касаційної скарги в цій частині стосуються тих позовних вимог, в задоволенні яких судом апеляційної інстанції було відмовлено, що виключає надання оцінки цим обставинам за касаційною скаргою відповідача. 
Водночас позивачем до суду касаційної інстанції судове рішення апеляційного суду з цих підстав не оскаржується.  
37. Доводи касаційної скарги відповідача не спростовують правильність доводів, якими мотивовано постанову суду апеляційної інстанції, не дають підстав вважати висновки суду апеляційної інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.
38. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
39. Частиною третьою статті 343 КАС України передбачено, що під час попереднього розгляду справи суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
40. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції постановлено законне і обґрунтоване судове рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ: 
1. Касаційну скаргу Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Чорноморськ" капітана Івахненка Володимира Олександровича залишити без задоволення.
2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.           

Суддя-доповідач                                                                              А. В. Жук
Судді                                                                                                  Н. М. Мартинюк
                                                                                                           Ж. М. Мельник-Томенко