ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2801/20 Справа № 182/3348/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року, постановлену суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі, Дніпропетровської області, повний текст ухвали складено 24 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовними вимогами до відповідачів та просив суд визначити порядок користування квартирою, посилаючись на те, що на даний час йому належить 3/5 частин квартири АДРЕСА_1 . Відповідачам на праві власності належить по 1/5 частині вищезазначеної квартири. На теперішній час шлюбні відносини з відповідачкою припинені. Просив суд визначити порядок користування квартирою та виділити йому у користування житлову кімнату 6 площею 12,9 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м., виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користування житлову кімнату 8 площею 16,9 кв.м., залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 : кухню 4 площею 6,7 кв.м., ванну кімнату 2 площею 3,0 кв.м., коридор 9 площею 1,8 кв.м., передпокій 5 площею 16,8; 4,4 кв.м., вбудовану шафу 3 площею 1,1 кв.м.; вбудовану шафу 7 площею 1,8 кв.м. 
Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визначено порядок користування квартирою загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 :
- виділено ОСОБА_1 у користування житлову кімнату 6 площею 12,9 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м.;
- виділно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у користування житлову кімнату 8 площею 16,9 кв.м.;
Залишено в загальному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 : кухню 4 площею 6,7 кв.м., ванну кімнату 2 площею 3,0 кв.м., коридор 9 площею 1,8 кв.м., передпокій 5 площею 16,8; 4,4 кв.м., вбудовану шафу 3 площею 1,1 кв.м.; вбудовану шафу 7 площею 1,8 кв.м.
01 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 27.08.2019 року, посилаючись на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи, копію позовної заяви та рішення суду не отримувала, оскільки вона та позивач проживають разом за однією адресою і замість неї саме він можливо отримував пошту. Про рішення суду дізналась 03.09.2019 року, а також посилається на те, що має докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області заява ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення суду від 27.08.2019 року залишена без розгляду.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, ставить питання про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на пояснення заявника, що строк звернення із заявою про перегляд заочного рішення та його скасування був пропущений нею з поважних причин, а саме, вона не отримувала копію рішення, а на поштовому повідомлені наявному в матеріалах справи підписався позивач по справі ОСОБА_1 , і ці обставини мають суттєве значення. Також ОСОБА_2 вказала, що під час розгляду справи по суті, позивач по справі ОСОБА_1 ввів суд в оману, не повідомивши обставини, які мають суттєве значення для справи, а саме, що у спірному житлі зареєстровані та проживають дві малолітні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим обмежив відповідачів по справі захистити свої законні інтереси.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві, позивач ОСОБА_1 , просить відмовити скаржнику у задоволенні її апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ухвала суду першої інстанції зазначена у п.10 ч.1 ст.353 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог щодо поновлення пропущеного процесуального строку, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відмовляючи у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про ненадання відповідачем доказів поважності пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у вказаній справі. 
Окрім цього, в ухвалі суд зазначив, що ОСОБА_2 суду пояснила, що про рішення суду дізналась 03.09.2019 року, особисто ознайомилась з матеріалами справи 09.09.2019 року, а із заявою про поновлення строку та про перегляд заочного рішення звернулася лише 01.10.2019 року та будь-яких поважних причин пропуску двадцятиденного строку звернення із заявою про поновлення пропущеного строку заявник не зазначила. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
З матеріалів справи видно, що оскаржуване заочне рішення від 27 серпня 2019 року суд направив сторонам по справі, які мешкають за однією адресою 28 серпня 2019 року, також матеріали справи містять поштові повідомлення про вручення адресатам судового відправлення, які підтверджують, що сторони отримали копію рішення 03 вересня 2019 року (а.с.41-43).
Між тим, із зазначених вище поштових повідомлень видно, що підпис про отримання кореспонденції на ім?я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на всіх трьох примірниках, однаковий, що свідчить про одержання кореспонденції однією особою та підтверджує доводи ОСОБА_2 про неотримання нею копії оскаржуваного заочного рішення.
Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була ознайомлена з матеріалами справи, згідно її заяви - 09.09.2019 року (а.с.44).
Окрім того, матеріалами справи встановлено, що заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції 01 жовтня 2019 року (а.с.47).
При цьому, слід зазначити, що беручи до уваги дату ознайомлення з оскаржуваним судовим рішенням 09.09.2019 року, останнім днем подачі заяви про перегляд заочного рішення був день 29 вересня 2019 року, тобто заява ОСОБА_2 подана з пропуском, встановленого законом двадцятиденного строку, терміном на 2 дні. (а.с.47).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що подача ОСОБА_2 заяви про перегляд заочного рішення з пропуском встановленого законом строку терміном на два дні, не може бути підставою для відмови в поновленні пропущеного процесуального строку. 
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для поновлення заявниці ОСОБА_2 строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.
За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки постановлена з грубим порушенням норм ЦПК України.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала, скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий: 
Судді :