УХВАЛА

02 березня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/13550/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:       Краснова Є.В.- головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 про повернення апеляційної скарги у справі 

за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про  звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 у даній справі позовні вимоги задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.12.2009, що укладений між Національним банком України та Відкритим акціонерним товариством "Залізничник", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., і зареєстрованим в реєстрі за №2368, а саме: торгово-адміністративні приміщення, загальною площею 1542,1 кв.м, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, будинок 19а, в рахунок погашення заборгованості публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" перед Національним банком України за кредитним договором № 61/09 від 29.12.2009 у загальному розмірі 877 654794,51 грн., яка складається з: залишок заборгованості за кредитом - 800 000 000,00 грн.; заборгованості за процентами - 77 654 794,51 грн.; штрафу за неналежне виконання зобов`язань за Кредитним договором - 30 000,00 грн. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на користь Національного банку України витрати по сплаті судового збору в сумі          240 000,00 грн. 

Товариство з обмеженою відповідальністю "КУА "ГРУ ФОРС Компані", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "ГРУ ФОРС Компані" у зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги, Товариству з обмеженою відповідальністю "КУА "ГРУ ФОРС Компані" необхідно у строк, визначений відповідною ухвалою подати до суду докази сплати судового збору у сумі 360  000,00 грн та заяву, в якій зазначити підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "ГРУ ФОРС Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 повернуто без розгляду. 

Товариство з обмеженою відповідальністю "КУА "ГРУ ФОРС Компані" звернулося 13.06.2019 до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 про повернення апеляційної скарги (колегія суддів у складі: Кравчука Г.А., Коробенка Г.П., Козир Т.П.), оскільки у встановлений судом термін недоліки апеляційної скарги не були усунені.

Ухвалою Верховного Суду від 12.07.2019 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "ГРУ ФОРС Компані" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 про повернення апеляційної скарги у  справі № 910/13550/17 з огляду на те, що правильне застосування норми права було очевидним і не викликало розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Повторно не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані" залишено без руху на підставі частини 2 статті 260 ГПК України. Надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали (надати докази сплати судового збору у розмірі 360 000 грн та заяву, в якій зазначити підстави поновлення строку на апеляційне оскарження) та роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами "ГРУ Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 повернуто без розгляду, оскільки у встановлений термін скаржником до 07.09.2019 недоліки апеляційної скарги не були усунені. При цьому,  як вбачається з матеріалів справи ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 скаржник отримав 27.08.2019, що підтверджується поштовим повідомленням № 0411628449910, яке міститься в матеріалах справи, тобто перебіг строку встановленого судом для усунення недоліків починається з 28.08.2019 та закінчується 07.09.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані" звернулося 02.01.2020 до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 про повернення апеляційної скарги (колегія суддів у складі: Кравчука Г.А., Коробенка  Г.П., Тарасенко К.В.).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є.В. - головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.  

Як вже зазначалося вище, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами "ГРУ Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 повернуто без розгляду, оскільки у встановлений термін скаржником до 07.09.2019 недоліки апеляційної скарги не були усунені. 

Перевіривши всі доводи скаржника, його посилання на правові норми, що могли бути неправильно застосовані судом апеляційної інстанції, враховуючи принцип пропорційності судочинства та остаточності судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що обставини викладені в оскаржуваній ухвалі могли би стати підставою для відмови у відкриті касаційного провадження на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки правильне застосування норм процесуального права судом апеляційної інстанції під час прийняття оскарженої ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, однак Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без розгляду з підстав передбачених статтею 43 ГПК України через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

Відповідно до 1 першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (частина 2 статті 43 ГПК України).
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. 

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду у розгляді справ з метою правильного вирішення спорів, і щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування судового розгляду, для створення перешкод опоненту тощо) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів  - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Шульга проти України № 16652/04, § 28, ЄСПЛ, від 02.12.2010), і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (Мусієнко проти України № 26976/06, § 24, ЄСПЛ, від 20.01.2011).

Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що подана скарга, оформлена з порушенням вимог, встановлених статтями 288 та 290  ГПК України, оскільки скаргу подано поза межами строку, встановленого частиною 1 статті 288 вказаного Кодексу без надання належних доказів отримання повного тексту судового рішення суду апеляційної інстанції (зокрема, поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором, довідка відділення поштового зв`язку тощо), не зазначено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в якому можуть бути наведені обставини щодо звернення з касаційною скаргою у двадцятидениий строк з моменту вручення повного тексту оскаржуваного судового рішення. Відсутні докази сплати судового збору. Зазначене вказує на не належне користування заявником своїми процесуальними правами з метою реалізації права на касаційне оскарження.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про зловживання скаржником процесуальними правами, оскільки скаржник вчиняє одні і ті ж самі дії спрямовані на затягування судового процесу, зокрема, систематично не сплачує судовий збір при зверненні з апеляційною скаргою, хоча суд апеляційної інстанції раніше вже викладав з цього приводу свою позицію, з подальшим оскарженням до суду касаційної інстанції судового рішення суду апеляційної інстанції. 

Суд вважає, що подання даної касаційної скарги є нічим іншим як спробою затягнути розгляд судової справи або перешкодити йому, внаслідок чого будуть порушенні завдання та основні засади господарського судочинства. Такі дії заявника касаційної скарги створюють перешкоди у справедливому розгляді справи в межах розумного строку, тобто спрямовані на невиправдане затягування судового процесу, оскільки не мають на меті прагнення до реального захисту своїх прав, натомість порушують права інших учасників справи, що підтверджується тим, що спір у справі ще не вирішений.

Згідно з частиною 3 статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне повернути касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019.

Відповідно до частин 1, 2 статті 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно з частиною 1 статті 132 ГПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку, зокрема, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
Відповідно до частини 5 статті 135 ГПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Згідно з частиною 7 статті 12 ГПК України передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі                  2 102,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані", за зловживання процесуальними правами, заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 21 020 грн.

Касаційний господарський суд звертає увагу скаржника на те, що частиною 2 статті 135 ГПК України передбачено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 43, 131, 132, 135, 234, 235 ГПК України, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, 

УХВАЛИВ:

1. Визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані" щодо оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 910/13550/17 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 910/13550/17 залишити без розгляду.

3. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами залишити у Верховному Суді.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управляння активами" ГРУ Компані" (03035, місто Київ, вулиця О. Довженка, П/П, № 1-Б; ідентифікаційний код 34601013) в дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795) штраф у розмірі 21 020 (двадцять одної тисячі двадцяти) грн. 

5. Оригінал ухвали направити Державній судовій адміністрації України.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню. 

Суддя                                                                                                        Є. Краснов

Суддя                                                                                                        Г. Мачульський 

Суддя                                                                                                        І. Кушнір