Номер провадження: 22-ц/813/837/20 
Номер справи місцевого суду: 520/14775/15-ц
Головуючий у першій інстанції Ледньова Т.В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь у справі6
Представника відповідача та 3-ї особи- ОСОБА_1 
розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Одесжитлобуд» (третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг групп»)
- про визнання недійсною односторонньої угоди, зміни умов договору, -

ВСТАНОВИЛА:
       ПРОЦЕДУРА:
30.10.2015 р. представник позивача  ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом та просила суд:
-визнати недійсним односторонній правочин, вчинений згідно повідомлення ТОВ «БК Одесжитлобуд» вих. №110108 від 01.08.2014 р. про одностороннє розірвання договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07.12.2006 р., укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БК Одесжитлобуд»;
-визнати недійсним пункт 3.4. договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил- 19/В-19 від 07.12.2006 р.;
-змінити пункт 2.7 договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07.12.2006 р. Викласти його в наступній редакції: «При поэтапной оплате стоимости имущественных прав на квартиру, последний взнос должен быть внесен на счет продавца в течении 20 календарних дней с момента ввода жилого дома в зксплуатацию, с условием предоставления для ознакомления покупателю сертификата готовности обьекта»,
Вимоги обґрунтувала тим, що сторонами укладено договір  купівлі-продажу майнових прав № 25/Ил- 19/В-19 від 07.12.2006 р. Відповідно до п.2.1 якого терміни закінчення будівництва  визначено 1V квартал 2008 р. Станом  на серпень 2015 р. об`єкт інвестування не добудований не придатний для введення в експлуатацію. Згідно п. 4.2 цього договору позивач припинила внесення грошових внесків. Відповідач направив повідомлення №110108 від 01.08.2014 р. про розірвання договору на підставі п. 2.5 договору, а саме в зв`язку з невнесенням коштів на будівництво в сумі 3240 доларів США..
Одночасно посилається на те, що п. 3.4 договору є недійсним згідно положень ст. ст. 203, 530, 538, 651 ЦК України, а п.2.7 цього договору підлягає зміні оскільки суперечить п. 4.2 договору. 
В запереченні на позовну заяву відповідач стверджує, що у нього виникло право на розірвання договору в односторонньому порядку на підставі п.3.4 та ст.651 ЦК України При цьому посилається на те, що договором не передбачений строк, протягом якого він зобов`язаний здійснити процедуру вводу житлового будинку в експлуатацію так як тільки після повного виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва житлового будинку у нього виникає право і обов`язок щодо введення в експлуатацію житлового будинку.
Щодо позовних вимог про визнання недійсним п.3.4 Договору посилається на їх безпідставність та просить застосувати строк позовної давності.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28.04.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 квітня 2017 року посилаючись на неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Інші учасники справи не скористались правом подання до суду відзиву на апеляційну скаргу,письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
       В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.
АРГУМЕНТИ ( ДОВОДИ) СТОРІН:
       Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд не взяв до уваги, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо виконання строків по будівництву та передачі предмета договору їй у власність. При цьому посилається на те, що обставини встановлені рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.11.2014 року не могли бути взяті до уваги судом першої інстанції оскільки предмет цих спорів є різним. Суд першої інстанції не взяв до уваги умови договору передбачених п. 2.1 ,яким відповідач зобов`язався виконати будівельно-монтажні роботи в 4 кварталі 2008 року. При цьому остання грошова сума внесена - 10 грудня 2008 року, а п 4.2. передбачав її право зупинити внесення грошових коштів у випадку невиконання зобов`язань продавцем по введенню в експлуатацію житлового будинку. Станом на 04.08.2014 року нею сплачено 179457,1 грн. Залишок несплати становить 3240 доларів США та зумовлений невиконанням продавцем взятих зобов`язань щодо порядку та строків будівництва будинку.
       Заявниця посилається на те, що про порушення своїх прав вона довідалась 01.08.2014 року при односторонньому розірванні договору.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого згідно повідомлення ТОВ «БК Одесжитлобуд» вих. №110108 від 01.08.2014 р. про одностороннє розірвання договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07.12.2006 р., укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БК Одесжитлобуд» районний суд виходив з того, що остання має заборгованість за вказаним договором в розмірі 3120,50 доларів США. Договором не передбачено строк,протягом якого продавець зобов`язаний здійснити процедуру вводу в експлуатацію житлового будинку та таке право виникає після повного виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва житлового будинку. При цьому районний суд зазначив, що право призупинити внесення коштів згідно п.4.2. могло настати лише у разі невиконання будівельно - монтажних робіт.
Відмовляючи в інших позовних вимогах районний суд виходив з того, що в силу частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності ,про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови в позові.
Повністю погодитись з таким судженням районного суду не можна з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 07.12.2006 р. між сторонами було укладено договір за яким відповідач продав, а позивач купила майнові права на квартиру в 19-ти поверховому житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до п. 2.1 продавець (відповідач) зобов`язався виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва житлового будинку до 1V кварталу  2008 р.
Згідно п. 2.2 зазначеного договору продавець (відповідач) зобов`язувався  після введення житлового будинку в експлуатацію при умові, що покупець у повній мірі сплатив вартість  майнових прав на квартиру, протягом 60 календарних днів передати по акту приймання-передачі у власність покупцю квартиру № АДРЕСА_2 площею 49, 68 кв. м. 
Відповідно до п. 25 договору покупець (позивач) зобов`язалась  здійснити оплату вартості майнових прав на квартиру згідно додатку №1, яка є невід`ємною частиною договору, де вказується загальна вартість майнових прав на квартиру та графік здійснення оплати вартості майнових прав. 
Згідно п. 2.7 договору при почерговій оплаті  вартості майнових прав на квартиру останній платіж повинен бути зроблений не пізніше 30.11.2008 р.
Пунктом 3.4. цього  договору передбачено, що у випадку невнесення покупцем повної суми вартості майнових прав на квартиру за договором у термін, передбачений п. 2.7 договору, продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, реалізувавши майнові права на квартиру на власний розсуд, а кошти, внесені покупцем, повернути після реалізації майнових прав на квартиру.
Із п. 4.2 договору вбачається, що у випадку невиконання зобов`язань продавця по введенню в експлуатацію житлового будинку покупець  має право зупинити внесення грошових коштів.
16.10.2006 р. відповідачем було укладено договір підряду з третьою особою щодо виконання будівельно-монтажних робіт вищезазначеного будинку (а.с. 86-91, 171-176 т. 1).

08.06.2010 р. позивач уклала з третьою  особою - ТОВ «Білдинг Групп» , за якою позивач зобов`язалась сплатити  заборгованість по внесенню інвестицій на будівництво вказаного будинку. Із п. 2 цієї угоди  слідує, що ТОВ «Білдинг Групп» за умови сплати заборгованості зобов`язалось  завершити будівельно-монтажні роботи до 30.03.2011 р.
        
        Станом на 01.08.2014 р. заборгованість позивача за вищевказаним договором складає 3120,50 доларів США. При цьому сторони визнали оплату позивачкою 179457,1 грн. в рахунок виконання спірного договору.
     
 01.08.2014 р. відповідач направив позивачеві  повідомлення про дострокове розірвання  договору, посилаючись на наявність заборгованості та положення  п.п. 2.5, 2.7, 3.4, 5.1  договору купівлі-продажу майнових  прав на квартиру.
    
        За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.
       Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
       Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними.
       Спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.
       В обґрунтування позову позивач посилась на те, що п. 4.2. було передбачено її право на зупинення внесення грошових коштів у випадку невиконання продавцем здачі будинку в експлуатацію.
       Отже, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання одностороннього правочину про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав від 07.12.2016 року повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також наявність у позивача порушеного права чи інтересу в результаті укладення спірного правочину (правочинів).
       Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
       За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
       Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
       Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).
       У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.
       Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.
       Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.
       Істотним є таке порушення стороною договору,  коли  внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).
       Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.                                Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.                        Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. 
       В такому випадку випадкувина (яксуб`єктивнийчинник)  сторони, що припустилася  порушення договору, не має будьякого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої  статті 651 ЦК  України.
       Іншим критерієм  істотного  порушення  договору  закон  визна є розмір  завданої  порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.
       Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
       Виходячи з того, що лише в липні 2017 року об`єкт будівництва був прийнятий в експлуатацію, а на час розірвання договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07.12.2006 р., укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БК Одесжитлобуд», а саме 01.08.2014 року Продавець не здійснив своїх зобов`язань, передбачених договором щодо введення його в експлуатацію, що є істотною умовою для набуття позивачем права власності на квартиру, судова колегія приходить до висновку про право ОСОБА_2 відповідно до п.4.2 Договору зупинення внесення грошових коштів до здачі його в експлуатацію відповідачем.
       Наявність істотного порушення договору відповідачем та наявність шкоди, завданої цим порушення , яка виражена у вигляді реальних збитків понесених позивачем при сплаті 179457,1 грн. за договором , дає підстави колегії суддів вважати, що в силу ст.203 ЦК України односторонній правочин, вчинений ТОВ «БК Одесжитлобуд» від 01.08.2014 року є недійсним та як суперечить частині другій статті 692 ЦК України та самим умовам договору.
       Посилання судом першої інстанції на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 листопада 2014 року, як преюдицію спірних правовідносин, є помилковим так як в цій справі спірні правовідносини є іншими,ніж установлені під час розгляду справи ОСОБА_2 до ТОВ «БК Одесжитлобуд» 3-я особа ТОВ «білдінг Групп» про визнання майнових прав на квартиру та внесення заборони вчиняти дії. Справу належить вирішувати до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом , який розглядає справу в межах предмету спору.
       З врахуванням зазначеного, та в силу ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК України судова колегія приходить до висновку про скасування рішення суду в частині відмови в позові щодо визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого згідно повідомлення ТОВ «БК Одесжитлобуд» вих. №110108 від 01.08.2014 р. та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.
        Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
        Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України).
        Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
        Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята стаття 267 ЦК України), проте позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався.
        Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 ЦК України).
        Відмовляючи у вимогах щодо визнання недійсного пункт 3.4. договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил- 19/В-19 від 07.12.2006 р.;та змінити пункт 2.7 договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07.12.2006 р. суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо застосування строку позовної давності так як договір між сторонами укладено 07.12.2006 року, а позов заявлено в жовтні 2015 року, що є підставою для відмови у задоволення позову (частина четверта статті 267 ЦК України).
       Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК  України, судова колегія,-                    ПОСТАНОВИЛА:        
           Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 квітня 2017 року скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог про визнання недійсною односторонньої угоди та в цій частині прийняти постанову.
Визнати недійсним односторонній правочин, вчинений згідно повідомлення ТОВ «БК Одесжилбуд» вх.№ 110108 від 01.08.2014 року про одностороннє розірвання договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БК Одесжилбуд».
       В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 24.02.2020 року 

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда
- 

Т.В.Цюра