Постанова
Іменем України
 
05 лютого 2020 року                                      
м. Київ                                                               
 
справа № 686/24197/16-ц
провадження № 61-18347св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Спірідонової Т. В., та касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року у складі судді Салоїд Н. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Спірідонової Т. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом  ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Позов обґрунтовано тим, що вона з 25 вересня 2008 року по 11 грудня 2015 року перебувала із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. За період перебування у шлюбі ними за спільні кошти було набуто таке майно: складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70,  2012 року випуску, державний номер НОМЕР_3 . 
Відповідач відмовляється добровільно розділити майно.
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя таке майно: складське приміщення, площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 ; легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року, державний номер НОМЕР_3 .
Просила також визнати за нею право власності на автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 та право власності на складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із виплатою нею на користь ОСОБА_2 грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 , та 1/2 частини вартості складського приміщення площею 87,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 116 114 грн 42 коп. та 129 216 грн відповідно, всього 245 330 грн 42 коп., припинивши право власності ОСОБА_2 на ці об`єкти. 
Стягнути із ОСОБА_2 1/2 частину вартості автомобіля Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 в розмірі 288 775 грн 01 коп. Залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , припинивши право власності ОСОБА_1 на цей автомобіль. 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року, державний номер НОМЕР_3 , у розмірі 262 570 грн. Всього внаслідок здійсненого розподілу майна подружжя та рівності часток сторін стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації 306 014 грн 56 коп. 1/2 частки вартості спільного майна подружжя.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано об`єктами спільної сумісної власності подружжя: складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Peugeot Вoxer, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль марки ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Розподілено спільне майно подружжя та виділено ОСОБА_1 автомобіль марки Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 577 550 грн 02 коп., припинено право спільної сумісної власності на нього ОСОБА_2 
ОСОБА_2 виділено складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 258 432 грн 84 коп. та автомобіль марки PEUGEOT ВОХЕR, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 232 228 грн, припинено право власності ОСОБА_1 на зазначені об`єкти, загальною вартістю 490 660 грн 84 коп., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 86 889 грн 18 коп., за перевищення рівності долей у спільно нажитому майні у шлюбі. 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки ВМW X5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 у сумі 262 570 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 402,6 грн, судові витрати у зв`язку із проведенням експертизи в сумі             4 455 грн та 3 000 грн витрат на правову допомогу.
Рішення суду мотивоване тим, що складське приміщення, автомобілі Peugeot Вoxer 2999 (2008), Mitsubihi Pajero  Sport, ВМW X5 придбано у шлюбі за спільні кошти подружжя, тому є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.
Враховуючи, що спільне користування зазначеним майном неможливе, однак у сукупності становить певну масу майна, яку можливо поділити, з врахуванням рівності часток, суд дійшов до висновку, що в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя це майно слід розподілити таким чином: виділити ОСОБА_1 автомобіль Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , вартістю 577 550 грн 02 коп., оскільки цей автомобіль знаходиться у користуванні та власності ОСОБА_1 , право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на нього слід припинити. ОСОБА_2 виділено складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 258 432 грн 84 коп. та автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 , вартістю 232 228 грн, оскільки саме він здійснює підприємницьку діяльність, припинивши право власності ОСОБА_1 на ці об`єкти. Оскільки відчужений автомобіль є неподільною річчю, був фактично зареєстрований на ім`я відповідача і перебував у його користуванні та відчужений відповідачем без відома позивача, тому позивач як співвласник спірного майна має право отримати грошову компенсацію за свою частку у праві власності на автомобіль.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року скасовано в частині стягнення грошової компенсації Ѕ вартості автомобіля марки ВМW X5 х DRIVE 35i/Е 70, державний номер НОМЕР_3 , та судових витрат.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля марки ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, державний номер НОМЕР_3 , в розмірі 262 570 грн відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судового збору. У решті рішення суду залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки спірне майно придбане у шлюбі за спільні кошти подружжя, то складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), білого кольору, державний номер НОМЕР_1 ; легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.
Разом з тим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості Ѕ частки автомобіля ВМW X 5, оскільки зазначений автомобіль проданий за взаємною згодою обох з подружжя, тому підстав для стягнення компенсації Ѕ частки його вартості немає.
Крім того, оскільки витрати по оплаті правничої допомоги сплатила ОСОБА_3 , яка не є стороною у справі, тому відсутні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу адвоката.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови у стягненні на його користь зі ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 17 500 грн під час апеляційного розгляду та ухвалити в цій частині нове рішення.
У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення частково та ухвалити нове рішення.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою судді Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою  ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Верховного Суду від 02 грудня 2019 року прийнято до провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 .
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя призначено до судового розгляду  у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково відмовив у стягненні зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 17 500 грн,  зазначивши про те, що зі змісту меморіального ордера від 16 липня 2018 року, на рахунок адвокатського об`єднання «Юрколегія» була проведена оплата в розмірі 17 500 грн за адвокатські послуги за ОСОБА_2 його дружиною ОСОБА_3 , яка не брала участі в справі. Разом з тим суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_3 діє від імені ОСОБА_2 відповідно до довіреності від 22 червня 2017 року.
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що оскільки автомобіль марки Mitsubihi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , знаходиться у власності та користуванні ОСОБА_1 , то в порядку поділу майна подружжя його належить залишити у власності та користуванні  ОСОБА_1 , припинивши на нього право спільної сумісної власності сторін.  ОСОБА_2 із зустрічним позовом до  ОСОБА_1 про визнання автомобіля особистою власністю чи його поділ не звертався, між сторонами не виникло спору щодо поділу зазначеного автомобіля. Крім того, суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля марки ВМW X5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року, державний номер НОМЕР_3 ,  оскільки позивач не знала про вчинення відповідачем продажу спірного автомобіля.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому вона просила постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року в частині відмови ОСОБА_2 у стягненні на його користь зі ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 17 500 грн залишити без змін.
У січні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від  ОСОБА_2 , в якому він просив у задоволенні касаційної скарги  ОСОБА_1 відмовити.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Із 25 вересня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року. 
У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
За період перебування у шлюбі сторони придбали таке майно: складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 ; легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль ВМW X5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_3 .
14 вересня 2012 року придбано автомобіль ВМW X5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року випуску за 676 000 грн, який зареєстрований за ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 54).
Цей автомобіль було відчужено під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 за 525 140 грн, що підтверджується довідкою регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 28 квітня 2017 року (а.с. 108-126, 149-154).
Згідно з договором купівлі-продажу від 05 квітня 2012 року ОСОБА_2 придбав, за згодою дружини ОСОБА_1 , у приватного підприємства  ПМП «Случ» складське приміщення площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення оціночних будівельної та земельної експертиз від 30 жовтня 2017 року вартість вказаного приміщення становить 258 432 грн (т. 1 а.с. 127-145).
14 листопада 2013 року придбано автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 31).
Відповідно до висновку експерта від 26 травня 2017 року № 084/16 вартість даного транспортного становить 232 228 грн 84 коп. (т. 1 а.с. 156-169).
09 червня 2015 року придбано автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , проведена первинна реєстрація придбаного транспортного засобу в торговельній організації, який ввезено за кордону. Цей автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 . Відповідно до висновку експерта від 29 травня 2017 року № 083/16 вартість цього транспортного становить 577 550 грн 02 коп. (т. 1 а.с. 170-181).
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Згідно зі статтею 63 СК Українидружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України.
Відповідно до частини першої статті 70 СК Україниу разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження              № 14-325цс18).
Вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскільки спірне майно придбане у шлюбі за спільні кошти подружжя, то складське приміщення, площею 87,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль Peugeot Вoxer 2999 (2008), державний номер НОМЕР_1 ; марки Mitsubishi Pajero  Sport 2,5 ТD, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.
Також суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірний автомобіль ВМW X 5х DRIVE 35i/Е 70, було придбано сторонами 14 вересня 2012 року, під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі.
Його відчуження  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 за договором відбулося 28 січня 2014 року за ціною 525 140 грн. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року. Як встановлено вказаним рішенням суду, сторони припинили спільне життя з жовтня 2014 року. Тобто, на дату продажу спірного автомобіля сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали єдиною сім`єю, вели спільне домашнє господарство. 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що автомобіль ВМW X 5х DRIVE 35i/Е 70 був придбаний сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, мав статус об`єкта права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , був проданий фізичній особі за взаємною згодою обох з подружжя, тому підстав для стягнення компенсації у розмірі Ѕ частини його вартості немає.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що після відчуження автомобіля ВМW X5х DRIVE 35i/Е 70 в січні 2014 року сторони досить тривалий час, до жовтня 2014 року проживали спільно, вели спільно домашнє господарство.
Таким чином безпідставними є доводи касаційної скаргиОСОБА_1 , що позивачу не було відомо про відчуження автомобіля ВМW X 5х DRIVE 35i/Е 70 і згоди на його відчуження вона не давала, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідно до частини другої статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. 
Разом з тим, відмовляючи у стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 17 500 грн, апеляційний суд виходив із того, що на рахунок адвокатського  об`єднання  «Юрколегія» була проведена оплата в розмірі 17 500 грн за адвокатські послуги за ОСОБА_2 його дружиною ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі.
 
Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна. 
15 липня 2019 року ОСОБА_2 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатським  об`єднанням  «Юрколегія» для представництва його інтересів (особи, яка подала апеляційну скаргу) у цивільній справі № 686/24197/16-ц за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (т. 2 а.с. 175).
15 липня 2019 року укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням «Юрколегія» згідно з яким клієнт зобов`язаний сплатити на рахунок адвокатського об`єднання  «Юрколегія» кошти в сумі 17 500 грн протягом двох днів з дня підписання цієї угоди (т. 2 а.с. 177).   
Відповідно до меморіального ордера № @2PL576108 від 16 липня 2017 року сплачено на рахунок адвокатського об`єднання «Юрколегія» 17 500 грн. У призначенні платежу зазначено: оплата за адвокатські послуги за ОСОБА_2 здійснено ОСОБА_3 .
Відповідно до довіреності від 22 червня 2017 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 вести від його імені будь-які справи у всіх державних та недержавних підприємствах, установах, організаціях, а також справи у всіх судових установах зі всіма правами, які надані законом  позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому (т. 2 а.с. 57).
Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
ОСОБА_2 надано суду: договір про надання правової допомоги з адвокатським  об`єднанням, розрахунок витрат на правову допомогу, меморіальний ордер, довіреність від 22 червня 2017 року, якою     ОСОБА_2 уповноважив  ОСОБА_3 вести від його імені будь-які справи у всіх державних та недержавних підприємствах, установах, організаціях, а також справи у всіх судових установах зі всіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На зазначені обставини апеляційний суд уваги не звернув. Такі порушення норм процесуального права є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення в частині розподілу судових витрат.Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ідлягають витрати на правову допомогу у розмірі 8 750 грн.
Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Касаційну скаргуОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року в частині вирішення питання судових витрат на правову допомогу змінити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 8 750 грн.
В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк