Номер провадження: 22-ц/813/3374/20 
Номер справи місцевого суду: 521/5644/17
Головуючий у першій інстанції Лічман Л.Г.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Комлевої О.С.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                        Ющак А.Ю.,
представника ОСОБА_1 - адвоката Пудлінської Л.І.,
відповідача                         ОСОБА_2 ,
відповідача                         ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , яка діє в тому числі як законний представник ОСОБА_3 , за участю третіх осіб - Державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Михальової Лідії Іванівни, Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради, про зміну черговості одержання права на спадкування, 

встановив:
       
10 квітня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 , яка діє в тому числі як законний представник ОСОБА_3 , за участю третіх осіб - державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Михальової Л.І., Органу опіки та піклування Малиновської РДА ОМР, у якій просили змінити черговість одержання права на спадкування, а саме другу чергу спадкоємців за законом на першу чергу на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2019 року вищевказану позовну заяву саме ОСОБА_4 було залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що він не звертався до суду з даним позовом.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , а потім і ОСОБА_4  ставлять питання про скасування вищевказаної ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2019 року, та постановлення нової про направлення справидля продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, усних заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду, суд першої інстанції виходив з вимог п. 2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, посилаючись на те, що  ОСОБА_4 на момент подачі позовної заяви 10.04.2017 р. не знаходився на території України та у період часу з 01.01.2016 р. по 01.12.2018 р. не перетинав кордон України, а тому суд дійшов висновку, що вказану заяву підписано особою, яка не мала права її підписувати, а не самим позивачем ОСОБА_4 .
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2017 року до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси поштою надійшла позовна заява, підписана особисто громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які просили змінити черговість одержання права на спадкування, а саме другу чергу спадкоємців за законом на першу чергу на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с. 3-7).
При цьому, позивач ОСОБА_4 зазначив в позовній заяві, що постійно проживає і зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 .
За весь час розгляду справи в суді першої інстанції позивач ОСОБА_4 розглядом справи не цікавився, в судові засідання не з`являвся, заяв до суду не надсилав, повістки ОСОБА_4 направлялися за фактичним місцем його реєстрації у Російську Федерацію.

27.06.2019 р. на запит суду надійшла відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (№ 0.184-22339/0/15-19-Вих від 20.06.2019 р.) про те, що за результатами проведеної перевірки інформації відомостей про перетинання державного кордону України громадянином Російської Федерації « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01.01.2016 р. по 01.12.2018 р. в базі даних не виявлено (т.2 а.с. 72).
Крім того, матеріали цивільної справи містять заяву № 6-3920 від 16.03.2017 р. ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини на користь брата ОСОБА_1 , яку подано ним до нотаріуса Лисафіної Г.А. за місцезнаходженням у Російській Федерації м. Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу. Зазначена заява підписана ОСОБА_4 , оригінал підпису зроблено в присутності нотаріуса, особа, що підписала документ встановлена. На думку суду першої інстанції вказана обставина свідчить про знаходження ОСОБА_4 16.03.2017 р . у Російській Федерації (т. 1 а.с. 165).

При цьому, суд виходив із того, що оскільки вказана позовна заява датована 06.04.2017 р., а до канцелярії суду її подано 10.04.2017 р., то зазначені обставини спростовують можливість направлення цієї позовної заяви поштою з Російської Федерації у такий стислий строк.
Проте, вказані обставини не можуть свідчити про те, що позивач ОСОБА_4 не звертався до суду із вказаним позовом, оскільки існує багато способів подання позовної зави до суду навіть не перебуваючи в України, про що зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_4 .
Більше того, ОСОБА_4 вказав, що він особисто подав позовну заяву поштою, оскільки проживає в іншій державі (т.2, а.с.209-212). Враховуючи викладене, на думку заявника апеляційної скарги ОСОБА_4 , у суду не було правових підстав через 2 роки слухання справи, залишати його позовну заяву без розгляду, таким чином позбавивши його права судового захисту.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі виникнення у суду сумнівів стосовно подання позовної зави ОСОБА_4 , то суд мав постановити ухвалу про усунення недоліків позовної заяви, як то було перебачено ст. 121 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час подання позову, та ст. 185 ЦПК України, в редакції, яка була чиною на час постановлення оскаржуваної ухвали, а не залишати позов без розгляду з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі суду більше ніж через 2 роки з моменту його пред`явлення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Викладені обставини в своїй сукупності, а також те, що ухвала суду обґрунтована лише припущеннями суду, без відповідних доказів, свідчать про те, що суд не мав правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_4 без розгляду.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційних скарг.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.
У зв`язку з цим, апеляційні скарги слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, і прийняти постанову, якою ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2019 року про залишення позовної заяви ОСОБА_4 без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.3 ч.1 ст. 379  ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2019 року про залишення позовної заяви ОСОБА_4 без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 03.02.2019 року.
       
Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

               О.С. Комлева
                                                                        
Т.В. Цюра