УХВАЛА

02 січня 2020 року 
Київ
справа №520/7364/19
адміністративне провадження №К/9901/36637/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Білак М.В.,  Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року 
у справі №520/7364/19
за позовом ОСОБА_1 
до   Головного управління Національної поліції в Харківській області                           
про скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд: 
- скасувати висновок комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10 грудня 2015 року відносно ОСОБА_1 про зарахування стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10 грудня 2015 року № 106 о/с відносно ОСОБА_1 щодо встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі - Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду інспектора дозвільної системи Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року, 
позов задоволено частково:
- закрито провадження в адміністративній справі за вимогою про скасування висновку комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10 грудня 2015 року відносно ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10 грудня 2015 року № 106 о/с в частині обчислення стажу служби в поліції ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області включити до стажу служби в поліції ОСОБА_1 чотири повних календарних років навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за період 01 вересня 1993 року - 27 червня 1998 року із розрахунку один рік за шість місяців.
У решті вимог позов - залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області    задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року скасовано. Прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. 
27 грудня 2019 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року.
За правилами частини першої   статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -   КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно пункту 20 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваного судового рішення та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є визнання протиправним та скасування наказу відповідача, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, тобто дана справа пов`язана з проходженням позивачем публічної служби.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого інспектору з особливих доручень, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища. 
Таким чином, в силу вимог пункту першого частини шостої статті 12 КАС України дана справа законом віднесена до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що зазначена справа має виняткове значення для позивача та посилається на різну практику Другого апеляційного адміністративного суду, а саме на справу №2040/6695/18 з аналогічним предметом спору, де позовні вимоги були задоволені.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд прийшов до висновку, що обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не встановлені Верховним Судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Суд не бере до уваги посилання скаржника на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі 2040/6695/18, оскільки позивач у цій справі був звільнений з органів внутрішніх справ України.
Верховних суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції що Постанова Кабінету Міністрів України №393  від  17 липня 1992 року встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2019 року по справі №520/903/19.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №520/7364/19.
2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
М.В. Білак 
 О.В. Калашнікова ,
Судді Верховного Суду