П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5368/19	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Запорожана Д.В.,
                                     Кравченка  К.В.,
при секретарі судового засідання - Биховець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ТБР Імпорт” на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ТБР Імпорт” до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,-
В С Т А Н О В И Л А :

           11 вересня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "ТБР Імпорт" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці ДФС, в якій просило:
          визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «ТБР Імпорт», за першим методом митної оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;
          скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500010/2019/00295;
          визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA5000/2019/000094/2 від 15.07.2019 року.
          В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ТБР Імпорт" зазначило, що митниця протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст.53 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості. Відповідачем не надано доказів того, що документи подані позивачем є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного ним першого методу визначення митної вартості товару. Товариство зазначило, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості жодним чином не спростовують вартості, яка зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року у задоволенні позовної заяви ТОВ "ТБР Імпорт" відмовлено. 
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що  надані апелянтом документи не дають підстав ставити під сумнів правильність обчислення митної вартості оцінюваного товару, оскільки неузгодженості, розбіжності або недоліки у документах, про які зазначає відповідач та позицію якого підтримав суд першої інстанції не вплинули і не могли вплинути на правомірність визначення митної вартості товарів за ціною договору. Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. 
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
          Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
07 липня 2018 року між ТОВ «ТБР Імпорт» (Покупець) та «ROYALTYRE CO., LIMITED», Китай (СN) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № RT2018, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні та легкові шини в асортименті, виробник: «ROYALTYRE CO., LIMITED», у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у дол.США за одиницю товару та вказана у Інвойсі. Сума контракту визначається згідно Інвойс, умови поставки визначаються на умовах CFR (Одеса) Інкотермс 2010 (а.с. 15-17).
15 липня 2019 року ТОВ "ТБР Імпорт" подано до Одеської митниці ДФС електронну вантажну митну декларацію № UA500010/2019/018604 (а.с. 22-23). В зазначеній ВМД позивач визначив митну вартість товару за першим методом (за ціною договору).
Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару ТОВ "ТБР Імпорт" надано до Одеської митниці ДФС: пакувальний лист, проформу-інвойс, рахунок-фактуру, коносамент, навантажувальний документ, сертифікат про походження товару, банківський платіжний документ, що стосується товару, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, розрахунок ціни (калькуляція), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, митну декларацію країни походження (а.с. 5).
15 липня 2019 року, на вимогу Одеської митниці ДФС про надання додаткових документів, позивачем надані пояснення, до яких долучені каталоги виробника товару та зазначено, що інші документи надаватись не будуть (а.с.24-25).
15 липня 2019 року Одеською митницею ДФС прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA5000/2019/00295 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA5000/2019/000094/2 (а.с.26-29) . 
Відповідно до п.33 вказаного рішення від 07.02.2019 року  висновок про коригування митної вартості товарів за МД № UA5000/2019/000094/2 прийнято у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: 
- в копії митної декларації країни відправлення від 11.05.2019 року № 435020190000028133, не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору(контракту). Вищевказане унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;
-у поданому до митного оформлення прайс-листі від 14.05.2019 Б.Н. відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданим прайс-листом та партією товару, яка ввозиться;          
- в копії митної декларації країни відправлення від 11.05.2019 року № 435020190000028133 зазначено реквізити коносаменту, який був виданий від 16.05.2019 року № ВКСL018465, тобто на момент оформлення митної експортної декларації коносамента не існувало.
16 липня 2019 року позивач подав до митного органу нову ВМД № UA5000/2019/000094/2, за якою товар випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання. У зв`язку із цим, позивачем надмірно сплачено 26 851,47 грн ввізного митна.
          Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  ТОВ "ТБР Імпорт" не надано необхідних документів на підтвердження митної вартості товару за ціною договору. 
          Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке. 
Відповідно до  ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1  ст.51 МК  України - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього      Кодексу.
Частиною 1  ст.52 МК  України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому      розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зі змісту цієї норми вбачається, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Доводи Одеської митниці щодо відсутності реквізитів зовнішньоекономічного договору (контракту) у митній декларації країни відправлення від 11.05.2019 року № 435020190000028133, судова колегія вважає такими, що не підтверджує висновок про надання позивачем для розмитнення товару неповних відомостей.
В експортній вантажній митній декларації КНР від 11.05.2019 року №435020190000028133 дійсно не зазначені реквізити зовнішньоекономічного контракту, на умовах якого здійснювалась поставка.
Разом з тим, в цій ВМД зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах CFR, кількість місць - 196, сума 27 489 дол.США, номер контейнера - YMMU611842, постачальник - "ROYALTYRE CO./LIMITED", найменування товару - шини, вага брутто та нетто 13 850 кг, що співпадає з даними, зазначеними в поданій позивачем митній декларації № UA500010/2019/018604 від 15.07.2019 та долучених до неї пакувального листа від 14.05.2019 року, рахунку - проформи-інвойсу № RL-LTI-04 від 19.04.2019 року, рахунку - фактури (інвойсі) № RL-LTI-04 від 14.05.2019 та коносаменті YMLUМ240091459 від 16.05.2019.
Наведене спростовує доводи Одеської митниці ДФС щодо неможливості ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою та не є підставою для висновку, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Крім того, відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів договору (контракту) не впливає на числові значення складових митної вартості.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду постановах від 25.01.2019 року по справі №815/5398/17 та по справі №815/5823/17.
Щодо доводів Одеської митниці ДФС, що у поданому позивачем до митного оформлення прайс-листі від 14.05.2019 Б./Н. відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, що унеможливлює встановлення зв`язку між поданим прайс-листом та партією товару, яка ввозиться, варто зазначити таке.
До переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-лист виробника, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.
Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.
Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.
Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.           
Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 420/2315/19 від 11 грудня 2019 року.
Щодо посилання Одеської митниці ДФС на те, що в копії митної декларації країни відправлення від 11.05.2019 року № 435020190000028133 зазначено реквізити коносаменту, який був виданий від 16.05.2019 року № ВКСL018465, тобто на момент оформлення митної експортної декларації коносамента не існувало, судова колегія зазначає, що вказані обставини не відповідають дійсності.
Судова колегія враховує пояснення представника позивача, що в графі декларації країни відправлення «номер букингу» зазначений номер бронювання місця на судні, який зазвичай співпадає з номером коносаменту, що підтверджується листом відправника від 15.07.2019. 
Крім того, експортна митна декларація не є джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки цей документ не передбачений переліком документів, визначеним статтею 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 815/6732/17 від 11 грудня 2018 року та по справі № 815/2501/18 від 06 вересня 2019 року.
Як вбачається з експортної декларації та коносаменту, товар, його вага та кількість, номер контейнеру співпадають, а отже поставлений товар можливо ідентифікувати.
Судова колегія також звертає увагу, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої    статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA5000/2019/000094/2 від 15.07.2019, у ньому зазначено лише номер, дата та вартість товару за однією митною декларацією, згідно якої і здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України. Крім того, у ВМД № 50010/2018/012911, на яку посилається митний орган, поставлялись шини пневматичні гумові 12.00R20-20 мод. XR818 та 12.00R20-20 мод. XR301, в той час як позивачем ввозились шини пневматичні гумові - 385/65R22.5-20PR мод.TF912, що є різним товаром, як за моделями так і за діаметром (а.с.45).
Судова колегія також зазначає, що за наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного, на думку відповідача, товару митний орган не застосував метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а необґрунтовано обрав саме резервний метод. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Відповідач помилково послався у картці відмови на Генеральну угоду з тарифів і торгівлі, оскільки її застосування можливе лише у разу, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів,зазначених у ст.ст.58-63 Митного кодексу України.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, судова колегія також враховує, що ТОВ "ТБР ІМПОРТ" разом із ВМД надало до Одеської митниці ДФС докази повної оплати за товар: платіжні доручення в іноземній валюті № 20 від 23.04.2019 року на суму 5370,40 дол.США, та № 28 від 25.06.2019 року на суму 22 118,60 дол.США, що підтверджує сплату позивачем 27 489 дол.США на користь продавця "ROYALTYRE CO.,LIMITED" за  умовами зовнішньоекономічного договору № RT2018 від 27.07.2018 року. Згідно змісту оскаржуваних рішень, митним органам не надавалась оцінка факту повної сплати позивачем вартості за імпортований товар.
 Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена, а тому судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "ТБР Імпорт" підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи та помилково прийшов до висновку про відмову ТОВ "ТБР ІМПОРТ" у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовної заяви у повному обсязі.
Керуючись приписами ст.139 КАС України та клопотанням ТОВ "ТБР Імпорт", судова колегія вирішує питання про стягнення судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції ТОВ "ТБР "Імпорт" сплачено судовий збір у сумі 5 763 грн, в суді апеляційної інстанції 8 644,50 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача у загальній сумі 14 407,50 грн (а.с.12-14, 137).
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 11 березня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
          Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322, 325, 328 КАС України, судова колегія –

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ТБР Імпорт” – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року – скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ТБР Імпорт".
Визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «ТБР Імпорт», за першим методом митної оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500010/2019/00295 від 15 липня 2019 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA5000/2019/000094/2 від 15.07.2019 року.
Стягнути з Одеської митниці ДФС (код ЄДРПОУ 43333459) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТБР Імпорт» (код ЄДРПОУ 41604018) понесені судові витрати у розмірі 14 407,50,00 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.          
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 24 січня 2020 року.

Головуючий:                                                               Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                                    Д.В.Запорожан

          Суддя:                                                                                                     К.В.Кравченко