КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                         
єдиний унікальний номер справи №757/34365/19-ц
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/345/2020
                                                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                       У К Р А Ї Н И
 
           21 січня 2020 року      Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
 
                               судді - доповідача                              Білич І.М.
                              суддів:                                                 Болотова Є.В., Іванченка М.М.
                               при секретарі                                      Кемському В.В.
за участю: відповідача                                         ОСОБА_1 
                   представника відповідача                  ОСОБА_2 
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Печерського районного суду м. Києва Козлова Р.Ю.
            у цивільній справі №757/34365/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, про припинення стягнення аліментів, 
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, -
 
в с т а н о в и л а : 
 
У липні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, що стягуються Відділом примусового виконання рішень управління державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області згідно виконавчого листа №757/35696/15-ц  від 14.12.2015 року, за яким 19.11.2018 року відкрито виконавче провадження №51699743.
Обґрунтовуючи  позовні вимоги тим, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року у цивільній справі №757/12847/18-ц затверджено мирову угоду та вирішено питання стягнення аліментів шляхом досягнення домовленості між сторонами.  За таких обставин, вважав, що підстави для здійснення органами ДВС примусових дій з виконання виконавчого листа №757/35696/15-ц  - відсутні.
У ході розгляду справи  ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_3  із зустрічним позовом про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.
У вересні 2019 року представника ОСОБА_5 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом №757/35696/15-ц від 14.12.2015 року.

 
 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №757/35696/15-ц від 14.12.2015 року, виданого на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року.
 
   Не погодившись з ухвалою, відповідач подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання про забезпечення позову.
   Посилаючись на те, що мирова угода, затверджена ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року у справі №757/12847/18-ц, не передбачала припинення стягнення аліментів за рішенням суду у справі №756/356/15-ц. Так як, сторони погодили, що на додаток до виконання виконавчого документу у справі №757/35696/15-ц про стягнення  аліментів буде нараховуватись ще одна сума, визначена мировою угодою від 19.11.2018 року. Проте, ухваливши судове рішення про зупинення стягнення за виконавчим листом №757/35696/15-ц, суд тим самим змінив умови мирової угоди. 
  Крім того, зазначала, що забезпечення позову в обраний позивачем спосіб можливе лише у випадку оскарження позивачем виконавчого документа у судовому порядку, чого не було зроблено в межах даного провадження.
 
У судовому засіданні відповідач та її представник підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення. Будучи повідомленою про розгляд справи 21 січня 2019 року, представник  позивача  в судове засідання  не з`явилася, подала заяву за якою просила відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі у місті Житомир.
Враховуючи, що подана заява про відкладення розгляду справи не містить у собі доказів на підтвердження поважності причин неявки представника позивача, колегія суддів вважає,  за можливе розглянути справу у її відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України. 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача,  пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана  апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно  до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть  участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити  виконання рішення суду або ефективний захист,  або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів, щодо  охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити  позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь  позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

 
 
За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.
Проте погодитися з такими висновками суду  не можна виходячи з наступного.
 
Положеннями п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для застосування такого заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.
Що вказує на необхідність боржником оскаржити такий виконавчий документ в судовому порядку.
Однак, в межах даного провадження вимог про визнання виконавчого листа №757/35696/15-ц таким, що не підлягає виконанню, або будь-яких інших вимог щодо оскарження виконавчого листа, позивачем не заявлено.
З відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідує, що ОСОБА_3 в межах розгляду судової справи №757/35696/15-ц звертався з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, однак ухвалою суду від 09.10.2019 року відповідна заява залишена без розгляду.
За таких обставин, правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа в даному випадку відсутні. 
 
            З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання щодо забезпечення позову з зазначених вище підстав.
 
            Керуючись ст.ст. 368, 372, 374,376, 381 - 384, 387  ЦПК України, колегія суддів, -
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою;
 відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про забезпечення позову.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
            Повний текст постанови складено 31 січня 2020 року. 
 
            Суддя-доповідач:  
 
             Судді: