Постанова
Іменем України                           
 
29 січня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 522/10864/18
провадження № 61-9389св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого   -	Ступак О. В. (суддя-доповідач),	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю.,                	Олійник А. С.,                                   	
                                  Погрібного С. О.,                                 Усика Г. І.,                                                                           
 
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, 
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року у складі судді Бойчука А. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Дрішлюка А. І., Драгомерецького М. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заяви та рішень судів
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт нещасного випадку на промисловій палубі ППР «Ван-Гог» Чорноморського рибопромислового виробничого об`єднання «Антарктика», що відбувся 19 квітня 1973 року, та трудового каліцтва ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок нещасного випадку на виробництві.
 
Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що він є пенсіонером, інвалідом третьої групи. Із віком внаслідок отриманої травми його здоров`я суттєво погіршилося, що проявляється у правосторонньому посттравматичному гонартрозі, розгинальній контрактурі, укороченні правої нижньої кінцівки, порушенні функцій опори та ходи, у зв`язку з чим він потребує стабілізуючої терапії, використання стабілізуючих еластичних наколінників, ін`єкційної терапії з використанням препаратів, що містять гіалуронову кислоту. Придбання усього необхідного обладнання, медикаментів є дуже дороговартісним, коштів для їх придбання йому не вистачає. Встановлення зазначених фактів необхідно йому для звернення до Фонду соціального страхування з метою призначення виплат, оскільки у позасудовому порядку вирішити це питання неможливо, у зв`язку з відсутністю оригіналу акта про нещасний випадок на виробництві.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт нещасного випадку на промисловій палубі ППР «Ван-Гог» Чорноморського рибопромислового виробничого об`єднання «Антарктика» 19 квітня 1973 року та трудового каліцтва  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок нещасного випадку на виробництві.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року залишено без змін. 
 
Задовольняючи заяву, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що факт настання із заявником нещасного випадку на виробництві підтверджений наданими доказами, такий факт має для заявника юридичне значення та від його встановлення залежить реалізація його права на отримання страхових виплат, іншого порядку його встановлення немає.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У травні 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що заявник не довів належними доказами обставин нещасного випадку на виробництві. Копію акта про нещасний випадок на виробництві від 20 квітня 1973 року не можна вважати доказом у розумінні статті 76 ЦПК України, оскільки на його підставі не можливо встановити настання із заявником нещасного випадку. Заявник не використав інших засобів для отримання доказів настання факту нещасного випадку, зокрема показання свідків. 
 
У серпні 2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, у якому заявник просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін оскаржувані судові рішення, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а наведені у ній доводи зводяться до переоцінки доказів.  
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області підлягає частковому задоволенню із таких підстав.
 
Встановлені судами обставини 
 
ОСОБА_1 працював матросом на промисловій палубі ППР «Ван-Гог» Чорноморського рибопромислового виробничого об`єднання «Антартика». 19 квітня 1973 року внаслідок нещасного випадку на виробництві він отримав травму - закритий перелом берцової кістки правої ноги, спричинений ударом від обірваного кінця тросу. Причиною нещасного випадку стала неправильна оцінка вилову майстром при поганій видимості, унаслідок чого було застосовано трос меншого діаметру.
 
Вказана фактична обставина підтверджується копією акта форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 20 квітня 1973 року № 01. Оригінал вказаного документа у заявника не зберігся.
 
В архівній довідці від 05 червня 2018 року № 1631-К-11.1-21, виданій Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради, вказано, що акти про нещасні випадки на виробництві передані на зберігання до архіву лише із 1975 року.
 
У передмові до опису архівного фонду Р-7004 Чорноморського рибопромислового виробничого об`єднання «Антарктика» вказується, що частина документів за 1972-1973 роки відсутня у зв`язку із аварією водопровідної мережі у приміщенні архіву.
 
Згідно з архівною довідкою Державного архіву Одеської області підприємство, на якому працював заявник, ліквідоване рішенням Арбітражного суду Одеської       області від 26 квітня 2000 року у справі № 17-2/1488, тому отримати оригінал          акта про нещасний випадок на виробництві через архів підприємства є    неможливим.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
 
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого           заявника. 
 
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Задовольняючи заяву, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що факт настання із заявником нещасного випадку на виробництві підтверджений наданими доказами, такий факт має для заявника юридичне значення та від його встановлення залежить реалізація його права на отримання страхових виплат, іншого порядку його встановлення немає.
 
Верховний Суд не може погодитись із такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони є помилковими з огляду на таке. 
 
Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення факту нещасного випадку та трудового каліцтва, внаслідок нещасного випадку на виробництві, необхідне йому для звернення до Фонду соціального страхування України з метою призначення виплат. Отже, кінцевою метою звернення до суду із заявою про встановлення вказаного факту є отримання страхових виплат, а тому пов`язане із спором про право.
 
Суди попередніх інстанцій наведеного не врахували та дійшли помилкових висновків про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки в силу вимог положень частини четвертої статті 315 ЦПК України така заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Разом з цим заявник не позбавлений можливості подати позов на загальних підставах. 
 
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права..
 
Частинами першою та другою статті 412 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
 
Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, то оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.
 
Керуючись статтями 315, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області задовольнити частково.
 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2019 рокускасувати, ухвалити нове рішення.
 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду. 
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий	О. В. Ступак	
 	   	
Судді:	І. Ю. Гулейков 	
 	   	
 	А. С. Олійник 	
 	   	
 	С. О. Погрібний	
 	   	
 	Г. І. Усик