Ухвала
 
19 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/22265/17
провадження № 61-5216св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 ,
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Епсілон Бізнес»,
 
розглянувши клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - адвоката Мироненка Віктора Вікторовича про розгляд за його участі справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Епсілон Бізнес», про визнання недійсним договору іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір іпотеки від 30 січня 2008 року № ДІ-251, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Повєткіною Н. М. та зареєстрований в реєстрі за № 246, з наступними змінами, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року залишити в силі.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 15 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду міста Києва.
 
05 квітня 2019 року справа № 761/22265/17 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 20 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
19 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Мироненка В. В. про розгляд справи за його участю.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилося у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Жук проти України»).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Тобто суд касаційної інстанції є судом права.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи. 
 
Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. 
 
Оскільки розгляд справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та необхідність виклику учасників справи для надання пояснень відсутня, то підстав для задоволення клопотання про розгляд справи за участю представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Мироненка В. В. немає. 
 
Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити в задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - адвоката Мироненка Віктора Вікторовича про розгляд за його участі справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Епсілон Бізнес», про визнання недійсним договору іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий	В. О. Кузнєцов  	
Судді:	В. М. Ігнатенко    С. О. Карпенко  	
 	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	М. Ю. Тітов