ПОСТАНОВА
Іменем України

17 лютого 2020 року 
Київ
справа №817/1354/17
адміністративне провадження №К/9901/51665/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №817/1354/17
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом - Рідченко Марією Володимирівною - на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Франовської К.С., суддів Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В. 
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У вересні 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати частково протиправним та скасувати розрахунок управління Укртрансбезпеки в Житомирській області №0004520 від 09.03.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в частині 298,89 євро, обмеживши встановлений розмір такої плати 584,01 євро та розрахунок управління Укртрансбезпеки в Житомирській області №0004532 від 09.03.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в частині 184,50 євро, обмеживши встановлений розмір такої плати 360,50 євро.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що складені за результатами здійснення габаритно-вагового контролю оскаржувані розрахунки є протиправними та такими, що підлягають скасуванню в частині. Позивач зазначав, що в порушення норм Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, відповідачем при складанні вказаних розрахунків неправильно застосовано відстань пройденого маршруту, що призвело до збільшення суми оплати. 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0004520 від 09.03.2017 управління Укртрансбезпеки в Житомирській області в частині визначення суми плати в розмірі 298,89 євро; визнано протиправним та скасовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0004532 від 09.03.2017 управління Укртрансбезпеки в Житомирській області в частині визначення суми плати в розмірі 184,50 євро.
4.          Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року, прийнято нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
5.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувані розрахунки прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже є правомірними.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги 
6.          Не погоджуючись із постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 - представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - подала касаційну скаргу. Представник позивача у касаційній скарзі просить скасувати зазначене судове рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
7.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги те, що розмір плати за проїзд залежить від пройденої транспортом відстані або відстані яку він  має пройти. Одночасно внесення плати і за пройдений і за запланований маршрут не передбачено.
IV. Позиція інших учасників справи
8.          Відповідач надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
9.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від              22 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом - Рідченко Марією Володимирівною - на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року.
10.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 30 травня 2019 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючого судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 30 травня 2019 року №523/0/78-19. 
11.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від               19 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом - Рідченко Марією Володимирівною - прийнято до провадження.
12.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             14 лютого 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на                      17 лютого 2020 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
13.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 09.03.2017 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на автодорозі М06 Київ - Чоп 235+300 км, згідно направлення №017548 від 06.03.2017, здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом марки STAS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по маршруту смт Васищеве, Харківський район, Харківська область - с. Копанки, Калушський район,                      Івано-Франківська область. Під час перевірки виявлено, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надавалися послуги з внутрішніх вантажних перевезень, без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме за відсутності дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Про що було складено відповідний акт №017171.
14.          Під час перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області було проведено габаритно-ваговий контроль даного транспортного засобу, про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0004532 від 09.03.2017 (згідно з яким нормативно допустимою масою є 40 т, а фактична становить 42,35 т; нормативно допустимі осьові навантаження 11/11/22 тон, а фактичні 7,15/11,35/23,85 тон).
15.          На підставі актів та довідки відповідачем проведено розрахунок №0004532 від 09.03.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 1286,20 євро.
16.          У зв`язку з виправленням арифметичних та логічних помилок, відповідачем надано уточнений розрахунок із тими ж реквізитами, у якому плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування зменшена до 545,00 євро.
17.          09.03.2017 оку посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на а/д М 06 Київ - Чоп 235+300 км, згідно з направленням №017548 від 06.03.2017, здійснено перевірку транспортного засобу марки RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_3 , із причепом марки CARNEHL, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по маршруту смт Васищеве, Харківський район, Харківська область - с.Копанки, Калушський район,                        Івано- Франківська область. Під час перевірки виявлено, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надавалися послуги з внутрішніх вантажних перевезень шроту соняшникового без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутності дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Про що було складено акт №017074.
18.          Під час перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області було проведено габаритно-ваговий контроль даного транспортного засобу, про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0004520 від 09.03.2017 (згідно якого нормативно допустимою масою є 40 т, а фактична становить 41,95 т; нормативно допустимі осьові навантаження 11/11/22 тон, а фактичні 6,9/12,95/22,1 тон).
19.          На підставі проведеного розрахунку №0004520 від 09.03.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування нараховано плату за проїзд 882,9 євро.
20.          Частково не погоджуючись з вказаними розрахунками Фізична                           особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
21.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22.          Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;                       10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частина перша статті 17. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
21.          Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній після 15.12.2017 року)
Пункт 19 статті 4. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Частина перша статті 5. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Пункт 1 частини першої статті 19. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23.          8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, внесені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-IX, за правилом пункту                          2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
24.          За наведених підстав розгляд цієї справи вирішується за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до 8 лютого 2020 року.
25.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
26.           Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом оскарження у цій справі є розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0004520 від 09.03.2017 яким нараховано плату за проїзд у розмірі 298,89 євро та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0004532 від 09.03.2017 яким нараховано плату за проїзд у розмірі 184,50 євро
27.          За змістом пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на нас розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій) публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
28.          У редакції Кодексу адміністративного судочинства України, чинній на даний час, наведені приписи процесуального закону змін не зазнали.
29.          Колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що               публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як           публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
30.          Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
31.          У цій справі відповідач, відповідно до наданих йому повноважень та за умови встановлення під час проведення габаритно-вагового контролю перевищення автомобілем перевізника вагових або габаритних показників, параметри яких перевищують нормативні, за встановленою формулою здійснює лише нарахування плати за проїзд, що оформлюється розрахунком.
32.          У свою чергу, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.
33.          З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів. Водночас, сама плата за проїзд є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування та у разі недобровільної сплати стягується шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
34.          Отже, розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
35.          Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм матеріального права вже була висловлена в постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року (справа №811/1456/17)  та від 31 січня 2020 року (справа №809/865/16) і колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав для відступу від неї.
36.          Також Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи 30 січня 2019 року судове рішення у справі №803/3/18, у якій предметом зустрічного позову були аналогічні позовні вимоги, зазначила, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на це, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.
37.            Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 08.02.2020).
38.          За правилами частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
39.          При цьому за змістом абзацу другого цієї ж процесуальної норми порушення правил юрисдикції адміністративних судів є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
40.          За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
41.          Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.
Керуючись статтями 341, 344, 354 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
п о с т а н о в и в:
1.          Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом - Рідченко  Марією Володимирівною  - задовольнити частково.
2.          Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 грудня           2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року скасувати.
3.          Провадження в справі №817/1354/17 закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                          С.А. Уханенко