ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/243/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/8354/18 Категорія:  	Демчик Р.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 лютого 2020 року : Черкаський  апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря                          Матюха В.І.                                       

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу Таран Галина Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання на нього права на 1/2 частину, повний текст рішення складений 09 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

       У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу Таран Галина Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання на нього права на 1/2 частину.         Свої вимоги обґрунтувала тим, що 29 червня 1993 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу по контракту на посаду директора ТОВ «Югорська транспортно-виробнича фірма» м. Югорськ, Ханти-Мансійський автономний округ, Тюменська область Російської Федерації. У цьому ж році він познайомився з ОСОБА_2 , з якою став зустрічатись та в подальшому стали проживати разом однією сім`єю, як подружжя, мали взаємні права та обов`язки, між ними були відносини притаманні подружжю.
       У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 став фактично проживати з ОСОБА_2 , 28 квітні 1999 року він офіційно розлучився зі своєю дружиною ОСОБА_4 
       У 2001 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 переїхали проживати в квартиру АДРЕСА_1 , де були зареєстровані та фактично проживали до кінця 2007 року. В кінці 2007 року вони переїхали на постійне місце проживання в м. Алушта, АР Крим, де проживали однією сім`єю в орендованому житлі, а у 2009 році стали постійно проживати однією сім`єю у реконструйованому ними будинку за адресою АДРЕСА_2 та займались тим, що з 2010 року здавали в оренду житлову площу для відпочивальників. 30 грудня 2016 року зареєстрований шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
       Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2017 року було визнано факт реєстрації даного шлюбу. 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
       За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та сімейним бюджетом та в цей період ними придбано майно та грошові кошти, які за взаємною згодою були оформлені на ОСОБА_3 
       20 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та згодом дізналася, що його дочка ОСОБА_1 , також подала заяву про прийняття спадщини.
       Враховуючи, що зазначене майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , було набуте в період спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, належить останнім на праві спільної сумісної власності, позивач вважає, що їй із зазначеного майна належить його 1/2 частина, а тому завернулась до суду з даним позовом.
       На підставі викладеного, позивач просила суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квітня 1999 року по 29 грудня 2016 року.
       Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 нежитлове приміщення загальною площею 537,8 кв.м., що складається зі складу під літерою «А-1», льоху під літерою «Б», розташоване по АДРЕСА_3 ; реконструйовані квартиру АДРЕСА_4 під АДРЕСА_5 приміщення піцерії з окремим виходом у житловому будинку АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення - магазин промислових товарів по АДРЕСА_6 , загальною площею 50,6 м2, що реконструйоване з квартири АДРЕСА_4 ; земельну ділянку площею 0,0215 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_7 АДРЕСА_2 ; житловий будинок загальною площею 548,2 кв.м., розташований по АДРЕСА_2 під літерою «А»; житловий будинок загальною площею 54,6 кв.м. під літерою «Ж-2,ж», розташований по АДРЕСА_8 , з надвірними спорудами сарай під літерою «Ж1», вбиральня під літерою «у», погріб під літерою «ж2», огорожа «№1-2»; земельну ділянку площею 0,0446 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої по АДРЕСА_8 ; автомобіль VOLKSWAGEN CADDI 1.9 D (2004) № кузова WV1ZZZ2KZ4X021691, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; грошові вклади в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 , які знаходяться на наступних депозитних рахунках та картках: 26209602996952 - депозитний рахунок відкритий 16 квітня 2014 року; 26354630542739 - депозитний рахунок відкритий 15 лютого 2016 року; 5168742068576481 - банківська картка відкрита 17 лютого 2014 року; НОМЕР_2 - банківська картка відкрита 16 лютого 2015 року; НОМЕР_3 - банківська картка відкрита 27 лютого 2015 року.
       Визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину: нежитлового приміщення загальною площею 537,8 кв.м., що складається зі складу під літерою «А-1», льоху під літерою «Б», розташоване по АДРЕСА_3 ; реконструйованої квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення піцерії з окремим виходом у житловому будинку АДРЕСА_6 ; нежитлового приміщення - магазину промислових товарів по АДРЕСА_6 , загальною площею 50,6 м2 , що самочинно реконструйоване з квартири АДРЕСА_4 за вказаною АДРЕСА_9 ; земельної ділянки площею 0,0215 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 ; житлового будинку загальною площею 548,2 кв.м., розташованого по АДРЕСА_2 , під літерою «А»; житлового будинку загальною площею 54,6 кв.м. під літерою «Ж-2,ж», розташованого по АДРЕСА_8 , з надвірними спорудами сарай під літерою «Ж1», вбиральня під літерою «у», погріб під літерою «ж2», огорожа «№1-2»; земельної ділянки площею 0,0446 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої по АДРЕСА_8 ; автомобіля VOLKSWAGEN CADDI 1.9 D (2004) № кузова WV1ZZZ2KZ4X021691, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; грошових вкладів в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 , які знаходяться на наступних депозитних рахунках та картках: 26209602996952 - депозитний рахунок відкритий 16 квітня 2014 року; 26354630542739 - депозитний рахунок відкритий 15 лютого 2016 року; 5168742068576481 - банківська картка відкрита 17 лютого 2014 року; НОМЕР_2 - банківська картка відкрита 16 лютого 2015 року; НОМЕР_3 - банківська картка відкрита 27 лютого 2015 року.
       Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2019 року позов задоволено частково. 
       Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 29 грудня 2016 року. 
       Визнано об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 нежитлове приміщення загальною площею 537,8 кв.м., що складається зі складу під літерою «А-1», льоху під літерою «Б», розташоване по АДРЕСА_3 ; реконструйовані квартиру АДРЕСА_4 під АДРЕСА_5 приміщення піцерії з окремим виходом у житловому будинку АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення - магазин промислових товарів по АДРЕСА_6 , загальною площею 50,6 м2 , що реконструйоване з квартири АДРЕСА_4 ; земельну ділянку площею 0,0215 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_7 АДРЕСА_2 ; житловий будинок загальною площею 548,2 кв.м., розташований по АДРЕСА_2 під літерою «А»; житловий будинок загальною площею 54,6 кв.м. під літерою «Ж-2,ж», розташований по АДРЕСА_8 , з надвірними спорудами сарай під літерою «Ж1», вбиральня під літерою «у», погріб під літерою «ж2», огорожа «№1-2»; земельну ділянку площею 0,0446 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої по АДРЕСА_8 ; автомобіль VOLKSWAGEN CADDI 1.9 D (2004) № кузова WV1ZZZ2KZ4X021691, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; грошові вклади в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 , які знаходяться на наступних депозитних рахунках та картках: 26209602996952 - депозитний рахунок відкритий 16 квітня 2014 року; 26354630542739 - депозитний рахунок відкритий 15 лютого 2016 року; 5168742068576481 - банківська картка відкрита 17 лютого 2014 року; НОМЕР_2 - банківська картка відкрита 16 лютого 2015 року; НОМЕР_3 - банківська картка відкрита 27 лютого 2015 року.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину: нежитлового приміщення загальною площею 537,8 кв.м., що складається зі складу під літерою «А-1», льоху під літерою «Б», розташоване по АДРЕСА_3 ; реконструйованої квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення піцерії з окремим виходом у житловому будинку АДРЕСА_6 ; нежитлового приміщення - магазину промислових товарів по АДРЕСА_6 , загальною площею 50,6 м2 , що самочинно реконструйоване з квартири АДРЕСА_4 за вказаною АДРЕСА_9 ; земельної ділянки площею 0,0215 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 ; житлового будинку загальною площею 548,2 кв.м., розташованого по АДРЕСА_2 , під літерою «А»; житлового будинку загальною площею 54,6 кв.м. під літерою «Ж-2,ж», розташованого по АДРЕСА_8 , з надвірними спорудами сарай під літерою «Ж1», вбиральня під літерою «у», погріб під літерою «ж2», огорожа «№1-2»; земельної ділянки площею 0,0446 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої по АДРЕСА_8 ; автомобіля VOLKSWAGEN CADDI 1.9 D (2004) № кузова WV1ZZZ2KZ4X021691, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; грошових вкладів в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 , які знаходяться на наступних депозитних рахунках та картках: 26209602996952 - депозитний рахунок відкритий 16 квітня 2014 року; 26354630542739 - депозитний рахунок відкритий 15 лютого 2016 року; 5168742068576481 - банківська картка відкрита 17 лютого 2014 року; НОМЕР_2 - банківська картка відкрита 16 лютого 2015 року; НОМЕР_3 - банківська картка відкрита 27 лютого 2015 року.
Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що сторони на момент придбання майна проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет і майно набуте у даний період часу, було набуте ними внаслідок спільної праці, а тому спірне майно є їх спільною сумісною власністю, а відтак, позовна вимога про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання на нього права на 1/2 частину підлягає до задоволення. Проте, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачено Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, тому вимогу позивача про встановлення факту проживання її з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволено лише з січня 2004 року по 29 грудня 2016 року, а не з квітня 1999 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на необґрунтованість та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що подані  позивачем документи на підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачки з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у вказаний період часу є неналежними доказами, оскільки не містять інформації щодо конкретного місця проживання, натомість підтверджують різні адреси реєстрації сторін на території України. Зазначає, що надані суду фотографії також не можуть достовірно свідчити про існування між позивачкою та ОСОБА_3 фактичних шлюбних відносин протягом певного періоду часу, проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та побуту, оскільки на них лише зафіксовані події про перебування їх у певний час в одному місці та їх знайомство. Судом першої інстанції дана неправильна правова оцінка показанням свідка ОСОБА_5 та необґрунтовано відхилені доводи представника відповідача, що зазначене майно було придбано ОСОБА_3 внаслідок здійснення ним підприємницької діяльності, а відтак воно є його особистою приватною власністю. 
У відзиві на подану апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною та не обґрунтованою, вказуючи, що судом надано належну оцінку доказам та фактам спільного проживання та ведення господарства, наявності взаємних прав та обов`язків, ведення спільного бюджету ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що доказують факт проживання останніх однією сім`єю як чоловіка та жінка. Докази того, що майно придбано за рахунок доходу від підприємницької діяльності ОСОБА_3 не надано, а доходи які декларував ОСОБА_3 є значно менші ніж вартість нерухомого майна та депозитних вкладів. Проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
       Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
       Згідно із частиною першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
       Відповідно до частини 1 статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
       Тобто, при застосуванні статті 74 СК України необхідно виходити із того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане майно.
       Тобто, для визнання майна набутого під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю, необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю.
       Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. 
       Зміст позовних вимог ОСОБА_2 свідчить про те, що встановлення факту проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу зумовлено необхідністю визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час їх спільного проживання.
       В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи факт спільного проживання позивача ОСОБА_2 однією сім`єю без укладення шлюбу з ОСОБА_3 у період часу з квітня 1999 року по 29 грудня 2016 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28 квітня 1999 року (т.1 а.с.20), довідкою виданою ТОВ «Аеропорт Советський» від 26 липня 2017 року про те, що ОСОБА_3 працював директором ТОВ «Аеропорт Советський» та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 (т.1 а.с.27); довідкою форми №9А виданої 22 листопада 2018 року відділом з питань міграції ВМВД Росії по м. Югорську, з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована з 24 травня 2001 року за адресою: АДРЕСА_10 і сумісно з нею зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.151); довідкою №47/30-3339 від 22 лютого 2018 року, виданої Управлінням Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації, з якої вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_10 з 2001 року по 2007 рік сумісно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.28); договором купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2004 року, згідно якого ОСОБА_6 діючи на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Югорська, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області, придбав на ім`я ОСОБА_3 квартиру в місті Черкаси, адресою проживання ОСОБА_3 у цьому договорі зазначено: АДРЕСА_10 (т.1 а.с.29). Також зазначені обставини підтверджується наданими суду фотокартками зробленими у різні часи та на яких зображені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у колі рідних та знайомих під час зустрічей та свят у період часу з 2000 року по 2009 рік. (т.1 а.с. 34-38)
       Крім того факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квітня 1999 року по 29 грудня 2016 року та ведення ними спільного господарства підтверджується показами свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .
       Також рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2017 року встановлений факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладеного 30 грудня 2016 року, актовий запис №417 вчинений Алуштинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції Республіки Крим.
Відповідно до п. 1 розділу VІІ Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. 
До відносин, які виникли до 1 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України), яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю подружжя.
Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачено Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що вимога позивача про встановлення факту проживання її з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 1999 року задоволенню не підлягає. Проте підлягає задоволенню факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства з ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по 29 грудня 2016 року. 
В сукупності зазначені докази вказують на наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ознак притаманних сімї, результатом чого була і реєстрація шлюбу, і вказані обставини підтверджуються не лише одними показами свідків.
       Згідно з положеннями глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.
Відповідно до частини 2 статті 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 , останній є власником наступного майна, яке було набуте ним у спірний період: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0446 га з кадастровим номером 7123783000:01:005:0347 за адресою АДРЕСА_8 а на підставі свідоцтв про право власності НОМЕР_4 від 27 січня 2015 року та САС №812068 від 19 червня 2013 року; нежитлового приміщення ( АДРЕСА_6 ) - на підставі рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 грудня 2008 року; нежитлового приміщення – магазин промислових товарів ( АДРЕСА_6 ) - на підставі рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19 травня 2009 року; житлового будинку (Автономна АДРЕСА_11 Крим АДРЕСА_12 м. Алушта, вул АДРЕСА_13 Квітня АДРЕСА_12 буд.21) – на підставі свідоцтва про право власності від 23 листопада 2011 року. (т.1 а.с. 63-66) 
       В спірний період ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 червня 2007 року була придбана земельна ділянка площею 0,0215 га за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №618499 від 28 листопада 2007 року та 19 травня 2009 року придбано автомобіль VOLKSWAGEN CADDI 1.9D (2004) № кузова НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_1 . (т.1 а.с. 71, 80 )
       Окрім цього, в період часу з 17 травня 2012 року по 15 лютого 2016 року здійснено грошові вклади в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією ПАТ КБ «Приватбанк» (т.1 а.с. 69). 
Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
       У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Судом встановлено і підтверджено належними доказами, що в період часу з 2001 року по 2016 року ОСОБА_2 одержувала доходи у вигляді заробітної плати та пенсії (а.с. 48, 50-58), а також мала у власності автомобіль «Тойота Камрі» 2005 року випуску, який у липні 2006 року було знято з обліку у зв`язку із відчуженням на території Російської Федерації (а.с. 59,60); у 2006 році вона мала у власності автомобіль «Хундай Ассент» 2006 року випуску, який у липні 2007 року було знято з реєстраційного обліку у зв`язку з відчуженням на території Російської Федерації (а.с. 61, 62).
Крім того ОСОБА_2 брала участь у набутті майна своєю працею.
Місце проживання фізичної особи не є тотожним з місцем її реєстрації (ст..29 ЦК України), тому сам по собі факт реєстрації осіб за різними адресами не може свідчити про те, що вказані особи не проживали спільно, а факт спільного проживання доводиться наявними у справі доказами. 
Вказана обставина підтверджується крім іншого тим, що згідно копії паспорта ОСОБА_3 був зареєстрований з 1988 року по 2001 рік в м.Черкаси, а з 2001 року в м.Сміла, однак він не міг жити за вказаними адресами, оскільки згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 з 1993 року 2008 рік працював в юридичних осіб які розміщені в Російській Федерації, Тюменської області, Ханти-Мансійський автономний округ-ЮграЖ.
Адресна довідка (т.1 а.с.151) не містить помилки в прізвищі ОСОБА_10 .
Доводи апеляційної скарги про те, що спірне майно було придбано ОСОБА_3 внаслідок здійснення ним підприємницької діяльності, а відтак воно є його особистою приватною власністю є також необґрунтованими виходячи з наступного. 
       Системний аналіз статей 57, 60 та 61 СК України дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя.
       Майно фізичної особи-підприємця, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-21цс15 та від 13 червня 2016 року у справі № 6-1752цс15. 
       Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі неналежних та недопустимих доказів, оскільки останні видані суб`єктом господарювання, який не наділений повноваженнями щодо видачі адресних довідок, є необґрунтованими.
       Відповідно до частини 5 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
       Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. 
       Надані позивачем письмові докази в сукупності з показами свідків підтверджують обставини зазначені позивачем в позовній заяві, а наявність їх підробки є припущенням.
       Даючи покази в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є рідною сестрою покійного ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є її племінницею, а ОСОБА_11 – невісткою. З пояснень ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1999 року проживали однією сім`єю, що сторони між собою були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільно вели господарство, разом вирішували питання про набуття майна в інтересах сім`ї та мали спільний сімейний бюджет. Дійсно в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона претендує на спадщину, а саме земельну ділянку та житловий будинок в с. Плоске Смілянського району Черкаської області. 
       Однак вказаний свідок давала покази не в своїх інтересах, а про відносини які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ніяким чином вказаний факт на її права не впливає , а тому її покази є належними та допустимими. 
       Допит сторони як свідка передбачено нормами статті 92 ЦПК України, а тому така дія не суперечить нормам права. 
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Судом установлено, що позивач на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України надала суду належні і допустимі докази на підтвердження проживання однією сім`єю із ОСОБА_3  з 01 січня 2004 року по 29 січня 2017 року, наявність спільного побуту, спільних друзів, спільний відпочинок, спілкування подружжя з батьками, придбання ними майна, що притаманно відносинам які склались між подружжям.        
Встановивши, що у період спільного проживання сторонами за спільні кошти з метою задоволення потреб сім`ї було придбано вищезазначене майно, судом першої інстанції обґрунтовано визнано це майно спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , окрім нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_14 , яке були придбано ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Мала Н.А. 
Відповідно до статей 16, 17 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України, який був чинним до 01 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. 
Згідно статті 13 КпШС реєстрація шлюбу  встановлюється  як  в інтересах державних і громадських,  так і з метою охорони особистих і майнових  прав  та інтересів подружжя і дітей. Права і обов`язки подружжя породжує лише  шлюб,  укладений  у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.
Станом на 3 березня 2001 року ОСОБА_2  та ОСОБА_3  не перебували в зареєстрованому шлюбі, а положенням Кодексу про шлюб та сім`ю України, не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю подружжя.
       Виходячи з наведеного не можна визнати правильним застосування судом першої інстанції норм статей ЦК України 2003 року та статей 62, 74 СК України для визнання за позивачем права власності на половину вищезазначеного нежитлового приміщення, набутого до 1 січня 2004 року.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином рішення суду першої інстанції у даній справі в частині визнання об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину майна підлягає зміні. 
Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,- 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу Таран Галина Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання на нього права на 1/2 частину – змінити скасувавши в частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності та визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_14 .
Ухвалити в цій частині нове рішення яким:
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу Таран Галина Володимирівна про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та визнання  права на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_14 – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 8017 гривень 10 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір пропорційно відмовленим позовним вимогам в сумі 1189 гривень 35 копійок.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складений 13 лютого 2020 року.

Судді