П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/9859/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   

28 січня 2020 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Курка О. П.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року  (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року позивач  звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись з рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги.
16 грудня 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст.300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.     
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 грудня 2019 року, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, п. 2 ч. 1  ст. 311 КАС України,  вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника пункту управління зв`язком 347 інформаційно-телекомунікаційного вузла.
Наказом командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №35 від 21.06.2017 позивача звільнено з військової служби за пунктом "а" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с.13).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №157 від 16.08.2017 позивача виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення (а.с.14).
На звернення позивача листом №988 від 21.05.2019 Військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у проведенні нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, посилаючись на те, що включення індексації до одноразової грошової допомоги при звільненні чинним законодавством не передбачено (а.с.22).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що  силу положень ст.9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.Водночас, зазначив, що згідно положень Постанови КМУ № 889 у системному зв`язку із нормами ст. 9 і 15 Закону № 2011-ХІІ та правилами Інструкції, винагорода, встановлена Постановою КМУ № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога при звільненні. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.  
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частиною 2 статті 9 Закону України №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно постанови КМУ від 13.03.2013 р. №161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889", для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до п.2 постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони. Міністерством внутрішніх справ та адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Згідно з абз.1 ч.2 ст.15Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення", згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Тобто, з аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Таким чином, в силу положень ст.9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.05.2019 у справі №820/5285/17.
У зв`язку з чим доводи Військової частини НОМЕР_1 викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для включення позивачу індексації, як складової місячного грошового забезпечення військовослужбовця, до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо протиправності дій відповідача стосовно безпідставності не включення додаткової грошової винагороди до його грошового забезпечення в розрахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів зазначає слідуюче.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У Постанові № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Постановою № 889 військовослужбовцям Збройних Сил України введено новий вид щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зокрема, у п. 1 Постанови № 889 установлена щомісячна додаткова грошова винагорода.
Відповідно до п. 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На виконання вказаної постанови наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 р. № 550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2016 року за №1470/29600 (далі - Інструкція № 550).
У відповідності до п. 3 Інструкції № 550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) Військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників) (п. 5 Інструкції № 550).
Пунктом 8 Інструкції № 550 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п. 9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної Військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням та лише за наявності наказу командира (начальника) Військової частини.
Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889 та Інструкцією № 550, має тимчасовий характер, а отже, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати та виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у вказаній Постанові, та лише тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати. Вона виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової допомоги при звільненні з військової служби.
Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Слід зазначити, що аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 15.10.2013 у справі № 21-368а13, та від 04.11.2014 у справі № 21-473а14, від 03.03.2015 у справі № 21-32а15 та від 19.05.2015 у справі № 21-466а15.
Крім того, аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 761/17387/17, від 19.06.2018 у справі № 825/1138/17, від 03.04.2019 у справі № 808/2189/16.
За такого правового врегулювання та обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Житомирського окружного адміністративного суду про правомірність дій відповідача щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби.
Посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові № 522/2738/17 від 06.02.2019 р. та постанові Верховного Суду від 12.04.2019 року у справі № 806/1364/18 суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки у даних справах Велика Палата Верховного Суду, а також Верховний Суд  висловили свої позиції щодо врахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
В межах даної справи, позивач оскаржує дії відповідача щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні.
Тобто, предмети розгляду справи №522/2738/17 та справи, що розглядається не є тотожними.
Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду у справах №826/3398/17 від 31.07.2019 року; № 802/955/17 від 08.08.2019 року; № 240/445/19 від 15.10.2019 року, які на його думку підтверджують його право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Однак, колегія суддів зауважує, що 06.11.2019 року Верховним Судом була прийнята  постанова № 825/1205/17, яку і застосовує суд апеляційної інстанції в даному випадку, в якій було висловлено іншу позицію, а саме, що додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується та виплачується одноразова грошова допомога, а тому не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Положеннями частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене, у відповідача не було підстав для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення позивача при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Біла Л.М.