ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року	Львів	Справа № 140/2463/19 пров. № 857/13049/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                               Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                              Михальської М.Р.,
представника відповідача                         Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,- 

суддя в 1-й інстанції Мачульський В.В.,
час ухвалення рішення - 22.10.2019 року,
місце ухвалення рішення - м.Луцьк,
дата складання повного тексту рішення - 22.10.2019 року,

                                                            в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Волинській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0184035513 від 31.07.2019.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що що відповідно до даних інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 було сформовано рішення фінансової санкцій "Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску" по коду платежу " 71040000" від 31 липня 2019 року №0184035513 на суму 2506,34 грн., за порушення термінів сплати за 1-4 квартали 2018 року (граничний термін сплати - 19.04.2018 рік-за 1 квартал 2018 року, 19.07.2018 року-за 2 квартал 2018 року, 19.10.2018 року - за 3 квартал 2018 року, 19.01.2019 року - за 4 квартал 2018 року). Отже, у разі сплати єдиного внеску відповідною категорією платників на невідповідний рахунок в одній інтегрованій картці платника виникає заборгованість з моменту настання зобов`язань, а в іншій переплата. Для перекидки (повернення) коштів переплати з одного податку на інший необхідна заява платника по кожній сумі з якого платежу на який платник бажає перекинути кошти переплати. Оскільки позивачем були кошти сплачені не на той рахунок в нього виникла заборгованість з ЄСВ . За вказані порушення до нього було застосовано штрафні санкції як по ЄСВ. 
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 20.04.2018 на рахунок НОМЕР_2, за кодом отримувача: 39497665, платіж у банк отримувача: ГУ ДКСУ у Волинській області з кодом 803014, отримувач: Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, перераховано суму єдиного внеску за 1 -й квартал 2018 року в розмірі 2460,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 20.04.2018 № 96 (а.с.18-зворот). Також, 19.06.2018, 16.08.2018, 18.12.2018 - згідно банківських квитанцій № 37 від 19.06.2018, № 50 від 16.08.2018, № 195 від 18.12.2018, позивач, особа, сплатив отримувачу: Луцькому ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, на його рахунок: НОМЕР_1, за кодом отримувача: 39497665, платіж у банк отримувача: ГУ ДКСУ у Волинській області з кодом 803014, відповідно в розмірах 2457,18 грн. як єдиний внесок за 2-й, 3-й, 4-й квартали 2018 року.
Як вбачається з матеріалів справи, після отримання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7733-55 від 07.02.2019, 27.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заяву про перерахунок помилково сплачених коштів у сумі 2460,00 грн. з рахунку Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 на рахунок Луцької ОДШ № НОМЕР_1 до якої було додано завірені копії банківських квитанцій за 2018 рік (а.с.18).
Відповідно до інтегрованої картки платника податків вказані кошти зараховано до бюджету 01.04.2019, а саме: перераховано кошти з одного бюджетного рахунку на інший (а.с.49).
31.07.2019 ГУ ДФС у Волинській області винесено рішення №0184035513 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застосовано штраф у розмірі 1965,76 грн. та нараховано пеню в розмірі 540,58 грн. за порушення терміну сплати єдиного внеску період з 20.04.2018 по 01.04.2019 (а.с.19).
Не погодившись із прийнятим рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Проте, рішенням ДФС України від 12.09.2019 № 1511/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги останню залишено без задоволення, а рішення - без змін (а.с.66-68). 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Єдиний внесок, відповідно до статті 7 Закону № 2464-VI нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. 
Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 04.04.2013 № 184-VII) сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державної казначейської служби України для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 04.04.2013 № 184-VII) єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку. 
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Відповідно до частини десятої цієї статті (у редакції   Закону від 04.04.2013 № 184-VII), днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки Пенсійного фонду - день списання банком або Державним казначейством України суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок Пенсійного фонду; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 04.07.2013 № 406-VII пункти 1, 2 частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI викладено в такій редакції: "Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.
Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону № 406-VII від 04.07.2013) для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 406-VII органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що  20.04.2018 позивачем квитанцією №96 сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 1-й квартал 2018 року у розмірі 2460,00 грн. на рахунок Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області № НОМЕР_2 .  
Частиною першою статті 11 Закону № 2464-VI (в редакції Закону № 406-VII від 04.07.2013) визначено, що страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках органів доходів і зборів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на рахунки Накопичувального пенсійного фонду (далі - Накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій органами Пенсійного фонду України, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 N 21-5 (далі - Інструкція N 21-5, чинна станом на 01.10.2013).
Згідно з пунктом 4.2.1. Інструкції N 21-5 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державної казначейської служби України для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.
Крім того, Інструкцією N 21-5 не передбачено порядку повернення сум переплати з ЄСВ, що надійшли на рахунки контролюючого органу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведене вище свідчить про те, що ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачено своєчасно та в повному обсязі.  Тобто, обов`язок зі сплати ЄСВ виконано у строки, встановлені законом. 
Згідно з частиною 13 статті 9 Закону № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 4 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 450 (далі - Порядок № 450, в редакції з 01.10.2013) повернення коштів здійснюється у випадках: надміру або помилково сплачених сум єдиного внеску, безпідставно стягнених сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій або інших коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в органі Казначейства за балансовим рахунком 3719; помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на неналежний рахунок органу доходів і зборів.
А відповідно до пункту 11 Порядку № 450 кошти, помилково сплачені платником єдиного внеску на рахунок територіального органу Пенсійного фонду України, відкритий в органах Казначейства, підлягають поверненню на відповідний рахунок 3719, відкритий на ім`я органу доходів і зборів в органі Казначейства, згідно із реєстрами сум неповернутих коштів, отриманих від територіальних органів Пенсійного фонду України органами доходів і зборів відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 04 липня 2013 року N 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", або зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску за згодою платника.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 450 помилково сплачені суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на неналежний рахунок органу доходів і зборів перераховуються шляхом оформлення підрозділом фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку органу доходів і зборів розрахункового документа про перерахування коштів на належний рахунок органу доходів і зборів за заявою платника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження висновку, зазначеного у пункті 7 цього Порядку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач отримавши вимогу про сплату боргу від контролюючого органу, 27.03.2019 звернувся до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області із заявою, в якому просив сплачені кошти в сумі 2460,00 грн. з рахунку Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 перерахувати на рахунок Луцької ОДШ № НОМЕР_1.Вказані кошти були зараховані до бюджету 01.04.2019.
Частиною одинадцятою статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно із частиною десятою статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
За несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування грошового зобов`язання до бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Однак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів. 
Як встановлено судом, кошти, вчасно спрямовані позивачем на сплату ЄСВ за 1-й квартал 2018 року, не були своєчасно перераховані на рахунок органу доходів і зборів в силу неузгодженості діяльності Пенсійного фонду та органу доходів і зборів під час проведення процедури адміністрування.  
Аналізуючи наведені вище норми та враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що позивачем обов`язок зі сплати єдиного внеску виконано вчасно, у встановлений Законом термін для такої сплати та який зарахований до бюджету. 
Таким чином, перерахування коштів на невідповідний рахунок не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.
Суд також констатує, що кошти невчасно перераховані на рахунок органу доходів і зборів не з вини платника податків, оскільки з наявної в матеріалах інтегрованої картки слідує, що ОСОБА_1 вчасно сплачував усі платежі, що також підтверджується копія квитанцій № 37 від 19.06.2018, № 50 від 16.08.2018, № 195 від 18.12.2018 (а.с.18-зворот). Вказане свідчить про належне виконання останнім обов`язку зі сплати ЄСВ. 
Крім того, колегія суддів наголошує, що здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                            п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 140/2463/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.