ПОСТАНОВА
Іменем України

06 лютого 2020 року 
Київ

справа № 643/7388/17
адміністративне провадження № К/9901/47832/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 643/7388/17
за позовом  ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання нечинним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою  ОСОБА_2  
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Подобайло З.Г., суддів: Григорова А.М., Тацій Л.В.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування
1. У червні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до Московського районного суду міста Харкова з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - відповідач), в якому просив визнати нечинними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 47541347 від 03 травня 2017 року, постанову № 47541347 від 03 травня 2017 року про скасування накладення штрафу, а також зобов`язати державного виконавця поновити та продовжити виконавче провадження за виконавчим листом № 643/17465/13-а від 19 березня 2015 року, що видав Московський районний суд міста Харкова.
2. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що на виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження ВП № 47541347 з виконання виконавчого листа № 643/17465/13-а, виданого 19 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова про зобов`язання Харківської міської ради розглянути заяву (клопотання) від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 0,0960 га із земель комунальної власності, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 по суті і прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства. На думку позивача, постанова Московського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2014 року у справі № 643/17465/13-а не виконана, а тому державним виконавцем було неправомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а також постановою скасовано накладення штрафу. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Постановою Московського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.
3.1. Визнано нечинною та скасовано постанову від 03 травня 2017 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О., якою закінчено виконавче провадження ВП №47541347 з виконання виконавчого листа № 643/17465/13-а, виданого 19 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова про зобов`язання Харківської міської ради розглянути заяву (клопотання) від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 .
3.2. Визнано нечинною та скасовано постанову від 03 травня 2017 року начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Амельченко В.П., якою скасовано постанову від 22 лютого 2017 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №47541347 з виконання виконавчого листа №643/17465/13-а, виданого 19 березня 2015 року Московським районним судом м.Харкова про зобов`язання Харківської міської ради розглянути заяву (клопотання) від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 .
3.3. Зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області поновити та продовжити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 643/17465/13-а, виданого 19 березня 2015 року Московським районним судом м.Харкова про зобов`язання Харківської міської ради розглянути заяву (клопотання) від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 .
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірності свого рішення не доказав, оскільки не надав суду ніяких доказів правомірності винесення оскаржуваних постанов.
5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено. Постанову        Московського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2017 року у справі №643/7388/17 скасовано. Прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.
6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки заява позивачки розглянута Харківською міською радою саме на сесії та прийнято відповідне рішення, то постанова Московського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2014 року у справі № 643/17465/13-а є виконаною, а тому 03 травня 2017 року головним державним виконавцем на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47541347 за виконавчим листом № 643/17465/13-ц, виданим 19 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова та постанову про скасування постанови про накладення штрафу. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
7. 13 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 про скасування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
8. У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що Харківською міською радою порушено процедуру прийняття рішення від 24 червня 2015 року, яким відмовлено їй в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки. Вказує на те, що дана відмова не є фактичним розглядом її заяви по суті, а тому рішення Харківської міської ради прийняте не у відповідність діючому законодавству, що є невиконанням постанови Московського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2014 року у справі № 643/17465/13-а. Також, скаржник зазначає, що боржник фактично відмовився готувати її заяву на розгляд міської громадської комісії з житлових питань, а отже на комісії це питання не розглядалося. На думку скаржника, дії начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області по скасуванню постанови № 47541347 про накладення на Харківську міську раду штрафу є незаконними, в наслідок чого державним виконавцем неправомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №      47541347.  
9. 13 квітня 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Стрелець Т.Г., суддів Білоус О.В., Желтобрюх І.Л.
10. Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
11. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року № 710/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Стрелець Т.Г. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк        А.Г., Соколов В.М.
12. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 05 лютого 2020 року дана касаційна скарга була прийнята до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 340 та статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Позиція інших учасників справи 
13. 15 травня 2018 року від управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить касаційну скаргу скаржника залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вказував на те, що відповідач при прийнятті оскаржуваних постанов  діяв правомірно та в межах Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII 02 червня 2016 року.
Установлені судами фактичні обставини справи
14. На виконанні у старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області знаходилось виконавче провадження № 47541347 за виконавчим листом № 643/17465/13-а виданим Московським районним судом м. Харкова про зобов`язання Харківської міської ради розглянути заяву (клопотання) від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, орієнтовано 0,0960 га із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 по суті і прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства.
15. Постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 07 травня 2015 року відкрито виконавче провадження №        47541347 з виконання зазначеного виконавчого документа та боржнику наданий строк для самостійного виконання рішення суду - сім днів з моменту надходження.
16. 22 травня 2015 року представником Харківської міської ради до підрозділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області надано заяву про відкладення провадження виконавчих дій та повідомлено державного виконавця про намір Харківської міської ради розглянути заяву (клопотання) від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, шляхом внесення даного питання до порядку денного чергової сесії міської ради, яку заплановано на 24 червня 2015 року.
17. В подальшому до виконавчої служби подано належним чином завірену копію рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 24 червня 2015 року № 1916/15, яким ОСОБА_2 за результатами розгляду заяви (клопотання) від 17 квітня 2013 року відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м. Харкова за рахунок земель житлової та громадської забудови площею, орієнтовано 0,0960 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою в-д Кітляров, 1 (Київський район) у зв`язку з ненаданням заявником графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, як то передбачено статтею 118 Земельного кодексу України та ненаданням документів, передбачених Порядком надання земельних ділянок у місті Харкові у власність або користування у новій редакції, затвердженим рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03 липня 2013 року № 1191/13, а саме: обґрунтування необхідності надання (відведення) земельної ділянки та інших документів.
18. 11 січня 2016 року, 01 лютого 2017 року головним державним виконавцем направлено вимогу щодо надання інформації про стан виконання рішення суду.
19. 02 лютого 2017 року головним державним виконавцем складено акт державного виконавця ВП № 47541347 щодо невиконання рішення суду.
20. 22 лютого 2017 року головним державним виконавцем винесено постанову ВП № 47541347 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
21. 06 березня 2017 року головним державним виконавцем винесено постанови ВП № 47541347 про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження.
22. 03 травня 2017 року начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, на підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII 02 червня 2016 року здійснено перевірку виконавчого провадження № 47541347 за виконавчим листом № 643/17465/13-а виданим 19 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова, якою встановлено, що постанова про накладення на Харківську міську раду штрафу винесена передчасно, не перевіривши стан виконання боржником рішення суду. За результатами перевірки скасовано постанову № 47541347 від 22 лютого 2017 року про накладення на Харківську міську раду штрафу винесену головним державним виконавцем, зобов`язано останнього вчинити дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII 02 червня 2016 року, про що винесено відповідну постанову.
23. 03 травня 2017 року головним державним виконавцем на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47541347 за виконавчим листом № 643/17465/13-ц, виданим 19 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова.
24. Вважаючи вказані постанові протиправними позивач звернулася до суду.
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права й акти їх застосування
25. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26. Відповідно статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
27. На момент винесення Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області оскаржуваних постанов у виконавчому проваджені 47541347 діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
28. За змістом статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
29. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
30. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
30.1. Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов`язків.
31. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404 передбачає, серед іншого, обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
32. Частини 3 статті 18 Закону №1404 визначено права виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
33. Частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
34. За правилами частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
35. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
36. Згідно частині 1 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
37.   Відповідно до частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
37.1. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
38. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
39. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.            
40. Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017).
41. Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень на момент їх ухвалення визначалися статтею 159 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), відповідно до якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
42. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
43. У цій справі судами встановлено, що за виконавчим документом Харківську міську раду зобов`язано розглянути заяву (клопотання) від 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 0,0960 га із земель комунальної власності, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 по суті і прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства.
44. На підтвердження повного фактичного виконання постанови Московського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2014 року у справі № 643/17465/13-а боржник надав до виконавчої служби належним чином завірену копію рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 24 червня 2015 року № 1916/15.
45. Пунктом 58 додатку до даного рішення вказано, що ОСОБА_2 за результатами розгляду заяви (клопотання) від 17 квітня 2013 року відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м. Харкова за рахунок земель житлової та громадської забудови площею, орієнтовано 0,0960 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою в-д Кітляров, 1 (Київський район) у зв`язку з ненаданням заявником графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, як то передбачено статтею 118 Земельного кодексу України та ненаданням документів, передбачених Порядком надання земельних ділянок у місті Харкові у власність або користування у новій редакції, затвердженим рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03 липня 2013 року № 1191/13, а саме: обґрунтування необхідності надання (відведення) земельної ділянки та інших документів.
46. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки виконавчий лист у справі № 643/17465/13-а містив зобов`язання щодо розгляду заяви позивача по суті та прийняття рішення у відповідності до діючого законодавства, то рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 24 червня 2015 року № 1916/15 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 17 квітня 2013 року, яким відмовлено у задоволенні її заяви, є рішенням по суті заяви позивача.
47. За таких обставин, Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що з прийняттям означеного рішення, Харківська міська рада виконала постанову Московського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2014 року у справі № 643/17465/13-а. 
48. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника в частині неналежного виконання постанови Московського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2014 року у справі № 643/17465/13-а, оскільки на її думку, відмова у задоволенні її заяви не є належним виконанням рішення суду, з огляду на таке.
49. Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
50. Таким чином, під час розгляду заяв громадян у порядку статті 118 Земельного кодексу України уповноважений орган в межах своїх дискреційних повноважень може прийняти одне із вищевказаних рішень, а саме надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні, виходячи із обставин у кожному конкретному випадку та аналізу поданого пакету документів на відповідність чинному законодавству.
51. Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що постанова начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03 травня 2017 року та постанова головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 03 травня 2017 року № 47541347 прийнятими у відповідності до вимог Закону № 1404-VIII.
52. За таких обставин, Верховний Суд вважає, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні.
53. Касаційна скарга ОСОБА_2 мітить доводи щодо незгоди з рішенням 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 24 червня 2015 року № 1916/15, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 17 квітня 2013 року.
54. В той же час, ці доводи виходять за межі предмету розгляду у даному провадженні. Цим доводам може буде надана правова оцінка судом у випадку оскарження цього рішення ОСОБА_2 в загальному порядку, встановленому КАС України.
55. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанцій надано належну правову оцінку доводам, наведеним під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у касаційній скарзі не зазначено.
56. Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
57. Доводи та аргументи ОСОБА_2 зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
58. За такого правового регулювання, предмета і підстави позову в даному адміністративному спорі, Верховний Суд встановив, що суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого та законного висновку про відмову у задоволенні позовних позовних вимог.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
59. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
60. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
61. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскарженого рішення суду апеляційної інстанції відсутні.
62. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
63. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду