ПОСТАНОВА
Іменем України
06 грудня 2019 року 
Київ
справа №127/9343/17
адміністративне провадження №К/9901/15697/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Жука А. В.,
суддів: Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Чернівці лейтенанта поліції Руснака Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017, прийняту у складі (головуючий суддя - Сушко О.О.,        судді:    Смілянець Е.С., Залімський І.Г.) 
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог 
1. У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Чернівці лейтенанта поліції Руснака Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України , в якому просив скасувати постанову серії АР № 732370, від 18.04.2017, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
2. В обґрунтування позову зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2017 адміністративний позов задоволено. 
Постанову інспектора роти № 4 УПП у м. Чернівці серії АР № 732370 від 18.04.2017 скасовано.
Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що при винесенні постанови відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав; не було притягнуто відповідачем свідків, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того, інспектором поліції грубо порушено вимоги ст. 36, 268, 278, 279 КУпАП.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
4. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 рішення суду першої інстанції скасовано.
Прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.        
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що перевірка у позивача наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснювалась у зв`язку з вчиненням ним іншого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Так як позивач не надав для перевірки вказаний поліс, і достатньо було доказів вчинення ним порушення вимог розмітки проїзної частини дороги - відеозапис з нагрудної камери поліцейського та пояснення позивача, відповідач у відповідності до положення ч. 2 ст. 36 КУпАП притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення двох окремих правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, наклавши стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем не порушено обов`язку щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи на місці, оскільки згідно положень ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а за змістом ч. 3 - у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
5. У серпні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.
У касаційній скарзі позивач просить:
Скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2018 для розгляду справи № 554/109666/15-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Шарапа В.М., суддів:, Бевзенко В.М., Данилевич Н.А.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019 року для розгляду справи № 127/9343/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
Ухвалою від 26 листопада 2018 року дану адміністративну справу прийнято та призначено до касаційного розгляду.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
7. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:
Касаційна скарга обґрунтована тим, що правила дорожнього руху скаржник не порушував та ніяких протоколів відповідно не складалося, матеріалів дорожнього транспортних пригод інспектором поліції також не оформлялось, крім того скаржник повідомив поліцію про наявність у нього полісу страхування.
Крім іншого, як підставу для скасування судового рішення  апеляційної інстанції скаржник посилається на те, що у нього був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте відповідачем не було обгрунтовано підстав для його пред`явлення.
ІIІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Судами попередніх інстанцій з постанови інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Чернівці Руснака А.В. у справі про адміністративне правопорушення від 18.04.2017 серії АР № 732370 встановлено, що 18.04.2017 о 12.43 год. на а/д М19 516 км, позивач, керуючи автомобілем Мерседес Бенц, порушив вимоги дорожньої розмітки та не пред`явив поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.п 2.4, 8.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.
9. Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
10. Кодекс адміністративного судочинства України
10.1. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
10.2. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
10.3. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
11. Конституція України.
11.1. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
12. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
12.1. Пункт 2.4. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в    пункті 2.1.
12.2.  Пункт 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);
в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;
г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;
ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
12.3. Пункт 8.5.    Дорожня розмітка    (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.
8.5.1. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з    пунктом 1 розділу 34    цих Правил.
8.5.2. Вертикальна розмітка у вигляді смуг білого і чорного кольору на дорожніх спорудах та елементах обладнання доріг призначена для зорового орієнтування.
8.5^-1. Дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.
Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.
13. Кодекс України про адміністративні правопорушення
13.1. Частина 1 статті 122 КУпАП. «Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху».
Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
13.2. Частина 1 статті 126 КУпАП. «Стаття 126. Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки»
Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
13.3. Стаття 251. Докази 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному  законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими,що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
13.4. Частина 2-3 статті 258 КУпАП. Протокол  не  складається  у  разі  вчинення адміністративних правопорушень,  розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції,  та  адміністративних  правопорушень у сфері забезпечення 
безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. 
Протоколи  не складаються і в інших випадках, коли відповідно до   закону   штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. 
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті,  уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне  правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. 
13.5. Стаття 280 КУпАП. «Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення». 
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і   обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового  колективу,  а  також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
14. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,
14.1. Стаття 21.    Забезпечення обов`язковості страхування цивільно-правової відповідальності
21.2. Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень    правил дорожнього руху    та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
VI. Позиція Верховного Суду
15. Як встановлено судами попередніх інстанцій відповідачем 18.04.2017 на підставі повноважень, наданих нормами КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.
16. З матеріалів справи вбачається, що у оскаржуваній постанові зазначено про те, що позивач 18.04.2017, керуючи автомобілем Мерседес Бенс, порушив вимоги дорожньої розмітки, тобто п. 8.5. правил дорожнього руху. 
17. Судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів відеозаписів, що притягнення позивача до відповідальності, перевірка у останнього наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснювалась у зв`язку з вчиненням ним іншого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
18. Апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки позивач не надав для перевірки поліс страхування, і достатньо було доказів вчинення ним порушення вимог розмітки проїзної частини дороги - відеозапис з нагрудної камери поліцейського та пояснення позивача, відповідач у відповідності до положення ч. 2 ст. 36 КУпАП притягнув його до адміністративної відповідальності.
19. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на те, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, що надавало право відповідачу здійснити заходи контролю щодо наявності полісу страхування.  
20. З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи та зважаючи на те, що згідно ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не  складається  у  разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції,  та  адміністративних  правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а у випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, органами Національної поліції надано право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне  правопорушення без складання протоколу, колегія суддів Верховного Суду вважає, що відповідачем прийнято обґрунтоване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. 
21. Крім того, відповідно до частини четвертої  статті 258 КУпАП  розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення.
22. Посилання скаржника на  Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки означене Рішення приймалось до внесення змін до  статті 258 КУпАП  і не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
23. Аналогічна правова позиція була висловлена у Постанові  Верховного Суду від 26 червня 2019 № К/9901/12738/18.
24. За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки апеляційним судом встановлено, що позивачем порушено правила дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена у ч. 1 ст. 122 КУпАП, що надавало право відповідачу здійснити заходи щодо контролю за наявністю у позивача договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
25. Суд не приймає до уваги доводи позивача викладені в касаційній скарзі про відсутність належних умов для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також порушення прав встановлених ст. 268 КУпАП, оскільки вказане не спростовує самого факту правопорушення. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки апеляційного суду і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
26. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
27. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
28. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.  Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                   А. В. Жук 
Судді                                                                                           Н. М. Мартинюк
                                                                                                       Ж. М. Мельник-Томенко