ПОСТАНОВА                                                         
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2020 року
м. Київ
справа № 391/586/16-к
провадження № 51- 5657 км 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
виправданої                                               ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 22016120000000006 за обвинуваченням: 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Уральськ Республіки Казахстан, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від  07  вересня 2017 року   ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діяннях складу кримінальних правопорушень.
Вирішено питання про речові докази та судових витрати.
За вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 січня 2018 року вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_7 в частині її виправдання за ч. 1 ст. 309 КК України та в частині вирішення судових витрат скасовано.
Ухвалено в цій частині новий вирок, за яким ОСОБА_7   визнано винуватою за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1  рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирішено питання щодо судових витрат.
У решті вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишено без зміни.
Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Оскаржуваною ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишено без змін.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалася у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, а  саме - у вчиненні контрабанди психотропних речовин, тобто їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю в особливо великих розмірах, та у незаконному зберіганні психотропних речовин без мети збуту за таких обставин.
ОСОБА_7 для здійснення незаконного переміщення через митний кордон України психотропних речовин замовила препарати для схуднення, що були їй направлені міжнародним поштовим відправленням, яке 31 грудня 2015 року перетнуло митний кордон України.
29 березня 2016 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою отримання незаконно переміщених препаратів для схуднення, що містять психотропну речовину - сибутрамін, прибула в приміщення Компаніївського відділення поштового зв`язку Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», що за адресою: Кіровоградська область, смт. Компаніївка, вул. Кірова, 14, де отримала вказане міжнародне поштове відправлення на її ім`я, чим підтвердила намір отримання нею вищезазначених препаратів.
Того ж дня у ході проведення огляду місця події із вказаного поштового відправлення були вилучені замовлені ОСОБА_7 препарати для схуднення, що згідно з висновками судово-хімічних експертиз № 220 від 22 березня 2016 року, № 262 від 22 березня 2016 року, № 260 від 22 березня 2016 року містять психотропну речовину - сибутрамін, загальна маса якої складає 54,975 г, що є особливо великим розміром.
Крім того, 29 березня 2016 року в ході проведеного обшуку за адресою реєстрації та проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено пігулки для схуднення загальною кількістю 66 капсул, які ОСОБА_7 зберігала без мети збуту та які згідно з висновком експерта № 261 від 21 квітня 2016 року містять психотропну речовину - сибутрамін загальною вагою 3,3 г.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, що призвела до передчасного та безпідставного, на його думку, виправдання ОСОБА_7 та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду першої інстанції і ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі та доповненні до неї прокурор вказує на допущені судом апеляційної інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону внаслідок безпідставного визнання доказів недопустимими з огляду на положення ст. 290 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
У письмових запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 наводить аргументи на спростування наведених у ній доводів та зазначає, що скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржувані судові рішення стосовно ОСОБА_7 – без зміни. У судовому засіданні захисник підтримала подані нею заперечення.
Прокурор  ОСОБА_5 у судовому засіданні не підтримав касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8 , вважаючи її необґрунтованою, та просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду 
За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу (ч. 2 ст. 438 КПК України).
Таким чином, неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість скасування касаційним судом рішень судів першої та апеляційної інстанцій з цих підстав. При перегляді судових рішень у касаційному порядку суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.
Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим (ст. 370 КПК України). 
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні. 
Згідно з ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
Положеннями ст. 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Колегія суддів вважає, що, ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції вищевказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, у ній викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , підстави її виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення та дійшов висновку про недоведеність наявності в її діях складів інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
При ухвалені виправдувального вироку стосовно ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із того, що належних та допустимих доказів наявності в її діях суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, стороною обвинувачення надано не було і в судовому засіданні не здобуто, оскільки досліджені судом докази свідчать лише про факти отримання ОСОБА_7 та виявлення у неї пігулок для схуднення, однак, жодних доказів на користь того, що ОСОБА_7 була обізнана про вміст у цих пігулках обмеженої в обігу речовини і діяла з прямим умислом на їх незаконне переміщення через митний кордон України та зберігання, кримінальне провадження не містить.
Мотивуючи свої висновки, суд першої інстанції у вироку, зокрема, зазначив, що в телефонних розмовах, які відбулися між ОСОБА_7 та іншими особами, вона не озвучувала назви заборонених речовин, вимовити їх була неспроможна та будь-яких натяків на те, що вона знала про вміст у препаратах для схуднення психотропної речовини – сибутраміну, обіг якого на території України обмежено, зазначені розмови не містять.
Посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_7 має медичну освіту та була лікарем, а тому була поінформована про наявність заборонених речовин в отриманих препаратах для схуднення, суд обґрунтовано відкинув як такі, що не підтверджені жодними доказами і мають характер припущення, оскільки інструкції до вказаних препаратів не містять вказівок на вміст у них заборонених в обігу речовин, на що слушно посилалася сторона захисту.
Також судом було констатовано відсутність доказів замовлення пігулок для схуднення з Казахстану саме ОСОБА_7 , оскільки її двоюрідний брат, який надіслав пігулки, з цього приводу під час досудового слідства не допитувався і під час розгляду справи в суді питання про його допит перед судом не порушувалося.
Крім того, речові докази – пігулки для схуднення були надані для огляду в судовому засіданні без відповідного опечатування та конвертів експертної служби, в які вони були поміщені після проведення експертиз, більша їх частина порівняно з кількістю, зазначеною в обвинувальному акті, була відсутня та мала інший колір, ніж зазначено у висновках експертів, через що суд визнав дані речові докази недопустимими.
Інші ж досліджені судом докази, зокрема, протоколи огляду місця події та обшуку, висновки експертиз, протоколи огляду предметів та протокол тимчасового доступу до речей і документів, не вказують на наявність у ОСОБА_7 прямого умислу на контрабанду і зберігання психотропних речовин.
За таких обставин, оцінивши кожний доказ у кримінальному провадженні згідно з вимогами ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не встановив достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, та обґрунтовано виправдав її за відсутністю в її діяннях складів цих кримінальних правопорушень.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу прокурора на вказаний вирок, належним чином перевірив всі її доводи, погодився з висновками суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_7 і мотивами прийнятого ним рішення та законно й обґрунтовано постановив залишити вирок суду першої інстанції без змін, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Стосовно доводів прокурора щодо допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, яка призвела до безпідставного, на його думку, виправдання   ОСОБА_7 , то з огляду на положення ст. 438 КПК України вони не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги прокурора, зазначені доводи по суті зводяться до незгоди з даною судом оцінкою доказів. Водночас на жодні нові докази, крім тих, які були досліджені судом та яким надана відповідна правова оцінка, прокурор не посилається, а фактично викладає власну оцінку обставин справи, відмінну від їх оцінки судом.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цьому кримінальному провадженні, колегією суддів не встановлено.
Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судові рішення стосовно ОСОБА_7 без зміни.
З цих підстав Суд ухвалив:
Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                                ОСОБА_3