Постанова
Іменем України

15 січня 2020 року
м. Київ
 
права №125/1097/18
провадження №61-14464св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Сімоненко В. М., Сердюка В. В., Фаловської І. М., 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Вінницького апеляційного суду від 25 червня 2019 року у складі колегії суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В., 
Медвецького С. К.,
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
представник позивача - Крилова Олена Леонідівна,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
1.   У травні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 73 309,47 грн
2.   Позовна заява мотивована тим, що 06 жовтня 2011 року між Банком і ОСОБА_1 шляхом приєднання до Умов ,правил та Тарифів публічного договору про надання банківських послуг АТ «Приватбанк», було укладено договір про надання банківських послуг у вигляді банківського карткового рахунку з кредитуванням, за яким позичальник отримала встановлений кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 15 000 грн та отримала картку «Універсальна» зі строком дії - грудень 2017 року.
3.   Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява про приєднання разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, викладеними на офіційному сайті Приватбанку, складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом у заяві позичальник засвідчила, що вона була повністю поінформована із умовами укладеного договору та кредитування, які були їй надані у письмовій формі.
4.   Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі і надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах договору у межах встановленого кредитного ліміту. 
5.   Проте позичальник порушила зобов`язання і не надає своєчасно грошові кошти для погашення кредиту, відсотків і інших витрат відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
6.   Рішенням Барського районного суду від 02 квітня 2019 року у складі судді Хитрука В. М. позов задоволено.
7.   Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06 жовтня 2011 року, яка утворилась станом на 26 квітня 2018 року в загальній сумі 73 309,47 грн, із яких: 8 944,39 грн заборгованість за кредитом за період з 01 червня 2015 року по 26 квітня 
2018 року; 26 901,10 грн відсотків за користування кредитом за період 
з 01 липня 2017 року по 26 квітня 2018 року; 33 496,86 грн пеня за період 
з 01 вересня 2017 року по 26 квітня 2018 року ; а також штрафи - ( пункт 2.1.1.7.6. Умов та Правил) 500 грн фіксована частина) та 3 467,12 грн процентна складова.
8.   Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір укладався у порядку статті 634 ЦК України і відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України, згідно яких правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Відтак, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, ознайомлення із його умовами ,відповідач приєдналась до публічного договору , погодилася з його умовами, з тарифами Банку та зобов`язанням їх виконувати, що посвідчила власним підписом. При цьому Умови і Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.
9.   Суд першої інстанції також указав, що ОСОБА_1 договір не оспорювала, не розірвала ,а своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у неї утворилася заборгованість.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
10.   Постановою Вінницького апеляційного суду від 25 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.  Рішення Барського районного суду від 02 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
11.   Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин, на які посилався, як на підставу своїх вимог.  Відсутні  належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження дійсних дат укладення договору ,відкриття карткового рахунку та строку дії картки, що має значення для визначення змісту Умов і Правил надання банківських послуг (зокрема, кредитування),у редакції діючій на той час, що визначали права і обов`язки сторін та умови кредитування. Надані позивачем у підтвердження позовних вимог підсумкові дані розрахунку щодо тіла кредиту, арифметично не підтверджуються даними, наведеними в таблиці.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
12.   У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року, АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
13.   Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.
14.   Заявник посилається на те, що суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи позивача про користування позичальником кредитними коштами, часткове виконання умов кредитного договору, у тому числі сплата відсотків, комісії пені, що свідчить про визнання зобов`язань. 
15.   Відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними та не вказує на відсутність договірних правовідносин між сторонами.
16.   Аргументом касаційної скарги також указано те, що судові рішення, ухвалені у даній справі, суперечать практиці суду касаційної інстанції.
 
Доводи інших учасників справи
 
17.   Відзив щодо  вимог і змісту касаційної скарги до суду не надходив. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
18.   Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.
19.   Ухвалою  Верховного Суду від 09 січня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами         
 
20.   06 жовтня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 , шляхом подачі заяви - анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Приватбанк», та Тарифів, було укладено договір про надання банківських послуг у вигляді банківського карткового рахунку, за яким позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» в розмірі 15 000 грн, що відповідає положенням статті 634 ЦК. 
21.   Підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду з тим, що заява з Пам`яткою клієнта, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку з використанням кредитки «Універсальна», які були надані їй для ознайомлення під розписку.
22.   Станом на 26 квітня 2018 року за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед позивачем за кредитним договором, в загальній сумі 73 309,47 грн.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду
 
23.   Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
24.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
25.   Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
26.   Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
27.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
28.   Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з 
ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 
73 309,47 грн, із яких: 8 944,39 грн заборгованість за кредитом; 26 901,10 грн нараховано відсотків за користування кредитом за період з 01 липня 2017 по 26 квітня 2018 року; 33 496,86 грн  пеня за період з 01 вересня 2017 року 
по 26 квітня 2018 року; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг 500 грн фіксована частина та 3 467,12 грн процентна складова.
 
Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту
 
29.   З обставин справи слідує, що відповідач заперечила проти позову, вказала, що позивач не довів факт укладення кредитного договору  та отримання відповідачем 15 000 грн, оскільки заява-анкету, на яку посилається позивач, не містить розміру кредитного ліміту.
30.   Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
31.   Відповідно до статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
32.   На підтвердження доводів позовної заяви Банк надав підписану сторонами анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06 жовтня 2011 року, розрахунки заборгованості за кредитом станом на 31 травня 205 року та станом 
на 26 квітня 2018 року та виписку по руху коштів, згідно якого прослідковується користування кредитними коштами та часткове  його погашення.
33.   З боку позичальника не спростовано факт відсутності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 944,39 грн, про які заявлено Банком у позовній заяві.
34.   Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів  погоджується із висновком апеляційного суду, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
35.   Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8 944,39 грн.
 
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, пені, комісії і штрафів
 
36.   Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
37.   За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
38.   Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
39.   У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
40.   Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
41.   Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
42.   Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
43.   Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
44.   За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
45.   У анкеті -заяві позичальника від 06 жовтня 2011 року, на яку посилається банк у позовній заяві, яка підписана позичальником, процентна ставка не зазначена.
46.   У наведеній анкеті -заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
47.   Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи.
48.   Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
49.   Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
50.   Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
51.   За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
52.   Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
53.   Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
54.   Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
55.   У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження 
№14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
56.   До позовної заяви також додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», який передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold».
57.   Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.
58.   Наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.
59.   Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
60.   У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження 
№ 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
61.   У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 
62.   Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
63.   За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 . ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
64.   Таким чином вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пені і штрафу за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами є безпідставними.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
65.   Частиною першою статті 412 ЦПК України підставою для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
66.   Згідно з частинами другою та третьою статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.
67.   Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому постанову апеляційного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.
2. Постанову Вінницького апеляційного суду від 25 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
3. Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 
8 944,39 грн.
5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький
                                                                                                                   В. М. Сімоненко
                                                                                                                   В. В. Сердюк
                                                                                                                   І. М. Фаловська