ПОСТАНОВА
Іменем України

16 січня 2020 року 
Київ
справа №580/1832/16-а
адміністративне провадження №К/9901/15439/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області Шкурка Володимира Олексійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 20.03.2017, прийняту у складі головуючого судді Стеценко В.А., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, постановлену у складі колегії суддів: Кононенко З.О. (головуючий), Калитки О.М., Калиновського В.А.
І. Суть спору
1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області Шкурка Володимира Олексійовича, в якому просив суд: 
1.1. - визнати протиправними дії сільського голови Шкурка В.О. щодо несвоєчасного надання інформації на заяву від 26.04.2016 № 133; 
1.2. - визнати протиправними дії сільського голови Шкурка В.О. щодо ненадання відповіді на питання 1, 3.1, 3.2, 3.3 заяви від 26.04.2016 № 133; 
1.3. - зобов`язати відповідача надати відповідь на питання №№ 1, 3.1, 3.2, 3.3 його заяви від 26.04.2016 № 133.
2. Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що після закінчення строків для надання відповіді, передбачених Законом України «Про звернення громадян» ним було отримано лист Будильської сільської ради від 26.05.2016 № 02-20/452, в якому йому було надано відповіді тільки на частину питань, викладених у його заяві. Позивач уважає зазначені дії Голови Будильської сільської ради  Шкурка В.О. необгрунтованими, протиправними та такими, що порушують його права, свободи та інтереси.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Судами попередніх інстанцій установлено, що Мешканець с. Будилка ОСОБА_1 26.04.2016 звернувся до сільського голови із заявою № 133, в якій:
3.1. 1. Просив надати копію заяви мешканців с.Будилка щодо розширення дороги по АДРЕСА_1 та відповідне рішення Будильської сільської ради про вирішення даного питання.
3.2. 2. Просив захистити його, права передбачені статті 40 Конституції України та притягнути до адміністративної відповідальності депутата і землевпорядника Будильської сільради ОСОБА_3 , яка порушила строк на надання відповіді на його заяву від 18.03.2016 № 96, оскільки дата написання відповіді значиться 18.04.2016, а відправлена відповідь згідно поштового штемпелю 21.04.2016.
3.3. 3. Просив надати копії рішення Будильської сільради та інших документів, які свідчать про дату набуття права на користування та законність користування земельними ділянками, які отримали ОСОБА_3 та її чоловік, а також дату укладення договору оренди, переходу у власність, здачу в суборенду цих земельних ділянок, тощо.
3.4. 3.1. Просив проінформувати про законність набуття та використання цих земельних ділянок.
3.5. 3.1.2. Просив проінформувати чи робила Будильська сільрада офіційні повідомлення громадянам про наявність земельних ділянок, які можна приватизувати, взяти в оренду чи користування щодо земельних ділянок, які набули ОСОБА_3 та її чоловік.
3.6. 3.1.3. Якщо таких повідомлень не було, просив пояснити чому.
3.7. 3.2. Просив у разі виявлення будь-яких правопорушень в питанні землеволодіння та землекористування повідомити поліцію для вжиття заходів по їх усуненню.
3.8. 3.3. Просив назвати статті закону, які передбачають отримання громадянами для ведення ОСГ та інших потреб більше, ніж 2 га землі.
3.9. 3.4. Просив проінформувати, яким чином працівники і депутати БСР та члени їх сімей отримали і продовжують отримувати земельні ділянки.
3.10. 4. Просив надати повний перелік осіб, яким Будильська сільрада в період з 2006 року по 26.04.2016 надавала у користування, оренду чи у власність земельні ділянки з указанням площ цих ділянок, а також проінформувати чи законно оформлені ці земельні ділянки.
3.11. 4.1. Просив повідомити чи на всі земельні ділянки під час надання і на сьогодні є в наявності: генеральні плани населених пунктів, інша містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель, проекти землеустрою, тощо.
4. Будильською сільською радою 26.05.2016 було надано відповідь за № 02-20/452 на заяву ОСОБА_1 
5. Позивач уважаючи, що йому не було надано обґрунтованої відповіді щодо поставлених у заяві питань №№ 1, 3.1, 3.2, 3.3, та посилаючись на порушення строків надання відповіді на заяву, звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
6. Лебединський районний суд Сумської області постановою від 20.03.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, у задоволенні позову відмовив.
7. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з необґрунтованості позову.
IV. Касаційне оскарження
8. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. У доводах касаційної скарги, серед іншого, стверджує, що відповідачем порушені строки надання відповіді на його звернення, що підтверджується поштовим штемпелем з датою відправлення 30.05.2016.
9. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
10. Приписами частин першої-другої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
11. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
12. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Згідно статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
14. Так, відповідно до статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
15. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (стаття 3 Закону № 393/96-ВР).
16. Статтями 4, 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.
17. Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
18. Згідно зі статтею 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
19. Положеннями статті 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
20. Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.
21. Згідно з частиною першої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
VI. Оцінка Верховного Суду
22. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
25. Верховний Суд зазначає, що спірним питанням у цій справі стали висновки позивача про не надання повної і обґрунтованої відповіді на питання, викладені в його заяві від 26.04.2016 № 133, а також порушення строків надання відповіді на вказану заяву.
26. Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
27. Статтею 18 означеного Закону встановлено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема, громадянину гарантується право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
28. Положеннями статті 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
29. Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.
30. Згідно з пунктами 1, 18 частини четвертої статті 42 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.
31. Підпунктами 19, 20 пункту 2.1 розділу 2 та пункту 5.3 розділу 5 «Посадової інструкції сільського голови», затвердженої рішенням виконавчого комітету Будильської сільської ради від 24.09.2014 № 45, визначено, що до повноважень та функціональних обовязків сільського голови віднесено ведення особистого прийому громадян; забезпечення на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань, а також сільський голова повинен забезпечувати суворе дотримання встановленого порядку розгляду звернень, повідомлень і скарг громадян та юридичних осіб.
32. Отже, до повноважень сільського голови віднесено обов`язок розглядати заяви громадян, подані в порядку Закону України «Про звернення громадян».
33. Як установлено судами та підтверджується матеріалами справи відповідь на заяву ОСОБА_1 від 26.04.2016 № 133 була надана Будильською сільською радою за підписом сільського голови Шкурка В.О. 
34. Оцінюючи матеріали справи суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку що відповідь була надана по кожному пункту поставлених позивачем питань у тому числі і на питання 1, 3.1, 3.2, 3.3 заяви від 26.04.2016 № 133, які висвітлені у відповідних пунктах 1, 3.1, 3.2, 3.3 відповіді Будильської сільської ради.
35. Так, зокрема, по питанню № 1 зазначено, що коли надійшла заява мешканців АДРЕСА_1 щодо розширення дороги, вона була належним чином зареєстрована і буде розглянута на сесії сільради, в ході якої ОСОБА_1 має право взяти участь. При цьому вказано, що надати копію заяви сільрада не має можливості оскільки на це відсутня згода заявників.
36. По питаннях № 3, 3.1 позивачу було повідомлено, що громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать земельні ділянки згідно рішень Будильської сільради від 20.02.2001, які передані на зберігання до архіву Лебединської РДА. Інформацією щодо надання інших земельних ділянок в дати, вказані ОСОБА_1 сільська рада не володіє.
37. На прохання № 3.2 щодо повідомлення поліції у випадку виявлення правопорушень ОСОБА_1 відповідь не надавалась, оскільки позивач у своєму зверненні не просив надати відповідь на це питання.
38. Крім того, як убачається із матеріалів справи та установлено судами попередніх інстанцій, позивач не зазначає, якої саме інформації йому недостатньо для реалізації своїх прав, хоча він звертався до самої ОСОБА_3 , до інших державних установ та отримав від них докази, що свідчать про законність дій останньої при одержанні земльних ділянок.
39. Відповідь на питання № 3.3 щодо статті закону, яка передбачає отримання більше 2 га землі для особистого селянського господарства надана разом з відповіддю на інші питання заяви.
40. Відповідь загального характеру на питання № 3.3 була надана сільським головою при викладенні відповіді на питання під №№ 3.4, 4, 4.1 (а.с. 3).
41. Так, по питанням 3.4.; 4; 4.1 позивача було повідомлено, що відповідно до статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Земельні ділянки надаються громадянам в межах населених пунктів відповідно рішень сільської ради, рішення сесій сільської ради по 2014 рік включно передані на зберігання до архівного відділу Лебединської РДА, з рішеннями сільської ради з 2015 року по 26.04.2016 ОСОБА_1 має можливість ознайомитись в приміщенні сільської ради. Земельні ділянки надаються у приватну власність згідно рішень Будильської сільської ради у відповідності до діючого законодавства України.
42. Разом з тим колегія суддів зазначає, що Закон № 393/96/ВР не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про безоплатну правову допомогу».
43. У касаційній скарзі позивач звертає увагу на те, що суди попередніх інстанції не врахували, що звертаючись до Голови Будільської сільської ради, він крім надання відповіді просив надати йому певні документи (а саме рішення Будилівської сільської ради) та ця вимога врегульована Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI), який відповідно до частини 1 статті 20 встановлює для надання відповіді п`ять робочих днів.
44. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначає, що у разі якщо звернення, яке подано згідно із Законом № 2939-VI, за своїм змістом поєднує предмет регулювання Закону № 2939-VI та Закону № 393/96-ВР то таке «звернення-запит» повинен розглядатися у відповідних частинах у строк та порядок, передбачені відповідними законами. При цьому розпорядник у п`ятиденний строк повинен відповісти по суті запиту, а також повідомити запитувача, що решта питань розглядатимуться як звернення згідно із Законом № 393/96-ВР.
45. Щодо посилання позивача на можливість отримання копії заяви фізичних осіб, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
46. Статтею 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
47. З аналізу наведеного слідує, що публічна інформація це:
47.1. 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;
47.2. 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;
47.3. 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;
47.4. 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;
47.5. 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.
48. Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
49. З матеріалів справи убачається, що 14.04.2016 мешканці АДРЕСА_1 звернулися до сільради щодо розширення проїжджої частини дороги. Цієї ж дати заява зареєстрована за вх. № 214-02-16, направлена до комісії по земельним спорам. (а.с. 76).
50. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновкоом судів попередніх інстанцій, що звернення мешканців АДРЕСА_1 не має ознак публічної інформації.
51. Щодо доводів позивача на порушення встановленого законом строку при наданні відповіді на заяву від 26.04.2016 № 133 колегія суддів зазначає таке.
52. Згідно частини першої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
53. Частиною 1 статті 20 Закону 2939-VI, встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
54. Як установлено судами та убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою № 133 26.04.2016. Згідно листа сільської ради (а.с. 3) відповідь на заяву була надана 26.05.2016 вих. № 02-20/452.
55. Проте як убачається із поштового штемпеля  відповідь фактично була направлена позивачу 30.05.2016 (а.с. 3 на звороті), тобто із пропуском встановленого Законом № 393/96-ВР місячного строку та п`ятьох робочих днів, встановлених Законом 2939-VI.
56. Отже, доводи позивача щодо протиправності дій сільського голови Шкурка В.О., які полягають у порушенні строку надання відповіді на заяву від 26.04.2016 № 133 є обґрунтованими, натомість суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки цим обставинам.
57. Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.
59. Крім того, саття 20 Закону № 393/96-ВР встановлює обов`язок дотримання строків для надання відповіді, а стаття 24 цього Закону, відповідальність за порушення законодавства про звернення громадян.
60. Тобто, відповідно до вимог статті 55 Конституції України з урахуванням положень статей 20, 24 Закону України «Про зверення громадян», статей 20, 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі встановлення порушень, до повановажень суду відноситься визнання дії або бездіяльності протиправними.
61. До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 18 грудня 2018 № 800/201/17.
62 За таких обставин колегія суддів уважає помилковим висновки судів першої та апеляційної інстанції про відмову у задоволенні вимог щодо пропуску строку відповіді на звернення.
63. Колегія суддів також зазначає, що позивач трактує несвоєчасне надання відповіді на його звернення як дію.
64. Проте колегія суддів вважає, що факт своєчасного ненадання відповіді слід розуміти як бездіяльність, тому з урахуванням положень частини другої статті 9 КАС України задовольняючи вимоги в частині слід визнати протиправною саме бездіяльність відповідача.
65. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
66. Таким чином, ураховуючи положення статті 341 КАС України, яка встановлює межі касаційного перегляду та зважаючи на приписи статті 351 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково. Судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області Шкурка В.О. щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву від 26.04.2016 № 133 слід скасувати та в цій частині позовні вимоги задовольнити. 
67. Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. За таких обставин у решті судові рішення необхідно залишити без змін.
VII. Судові витрати
68. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області Шкурка Володимира Олексійовича щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву від 26.04.2016 № 133 - скасувати.
3. Позовні вимоги в цій частині задовольнити - визнати протиправною бездіяльність голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області Шкурка Володимира Олексійовича щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву від 26.04.2016 № 133.
4. У решті постанову Лебединського районного суду Сумської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 580/1832/16-а - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                              О.О. Шишов
Судді                                                                                                           І.В. Дашутін
                                                                                                                   М.М. Яковенко