ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2020 р.                       Справа№ 910/11495/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Кропивної Л.В. 
          Алданової  С.О. 
 
Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Гегельської Ольги Львівни 
на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 (повний текст складено 12.11.2019)
у справі № 910/11495/19 (суддя Гулевець О.В.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Гегельської Ольги Львівни 
до Національного банку України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" 
про стягнення 92 508,25 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Фізична особа-підприємець Гегельська Ольга Львівна (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (надалі - відповідач) про стягнення шкоди у сумі 92 508,25 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивачу завдано збитків у сумі 92 508,25 грн.
Матеріально - правовою підставою позову позивач обрав норми                   ст.ст. 1166, 1173 ЦК України.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви їого прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/11495/19 у задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд, виходив з того, що відповідно до чинного законодавства України віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження процедури ліквідації банку не має наслідком припинення зобов`язання між банком та клієнтом. Вказане свідчить про те, що позивач, як сторона за договором, внаслідок віднесення банку до категорії неплатоспроможних не втратив права на кошти у сумі 92 508,25 грн, повернення яких підлягає здійсненню у порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тобто були запроваджені інші процедури задоволення цих майнових прав. Вказане, за висновками суду, свідчить про те, що діями відповідача щодо віднесення банку до категорії неплатоспроможних не було заподіяно матеріальної шкоди позивачу, оскільки відсутні обставини зменшення майна позивача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Фізична особа-підприємець Гегельська Ольга Львівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апеляційна скарга обгрунтована неправильним затсосуванням ст.ст. 1166, 1173 ЦК України, оскільки кошти у сумі 92 508,25 грн, на думку позивача, є матеріальною шкодою позивача, завданою протиправними рішеннями Національного банку України та мають бути відшкодовані за його рахунок.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відповідач у відзиві проти задоволення скарги заперечив, просив оскаржене рішення залишити без змін. При цьому, посилався на те, що порушення права позивача на перерахування грошових коштів не відбулось, оскільки на даний момент триває процедура ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик"; позивач не довів наявність усіх чотирьох елементів правопорушення; відповідач не належить до суб`єкта відповідальності у розумінні ст. 1173 ЦК України.
Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. При цьому, про відкриття апеляційного провадження у даній справі повідомлено завчасно - 24.12.2019, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. (а/с 226)
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019, справу №910/11495/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Кропивна Л.В., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гегельської Ольги Львівни на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі № 910/11495/19. Закінчено проведення підготовчих дій. Розгляд апеляційної ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 03.02.2020.
У відповідності до ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 92 508,25 грн, вказана справа, у відповідності до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
29.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Хрещатик" та Фізичною особою-підприємцем Гегельською Ольгою Львівною укладено договір №46 банківського рахунку фізичної особи-підприємця, відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний(і) рахунок(ки) відповідно до Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженої постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) №492 від 12.11. та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, згідно з нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами Банку.
Відповідно до п.п. 2.1.4., 2.1.4., 2.1.6 договору банківського рахунку, банк взяв на себе зобов`язання належним чином виконувати комплексне обслуговування клієнта відповідно до умов цього договору та "Тарифів ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК"у відповідності до тарифного пакету "Підприємницький тарифний план"; своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ; обслуговувати клієнта в межах режиму роботи для розрахунково-касового обслуговування клієнтів, визначеного банком.
Положеннями 2.4.2., 2.4.4 договору банківського рахунку визначено, що клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства за винятком випадків, передбачених законодавством, вимагати своєчасного й повного здійснення розрахунків та інших, обумовлених цим договором, послуг.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року №234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року №463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно із яким розпочато процедуру виведення ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 р. до 04 травня 2016 р. включно.
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21 квітня 2016 р. № 560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" з 05 травня 2016 р. до 04 червня 2016 р. включно.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію "КБ "ХРЕЩАТИК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" та делегування повноважень ліквідатора банку".
Відповідно до цього рішення, розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.
На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 24 травня 2018 року № 1452 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" строком на два роки з 06 червня 2018 року до 05 червня 2020 року включно.
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" вих. №9-2/2051 від 30.05.2019, банк акцептував вимоги позивача у сумі 92508,25 грн. 
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.12.2017 у справі №826/15685/16, визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2018 року у справі №826/3021/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2016 № 463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку"; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 № 560 "Про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик"; визнано протиправним та скасовано рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик"; зобов`язано Національний банк України повернути ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" банківську ліцензію від 11.10.2011 № 158 та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (з додатками) від 11.10.2011 № 158; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.06.2016 № 913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку»; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" свідоцтво учасника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2012 №019; скасовано відповідні реєстраційні дії.
Позивач посилається на те, що вище зазначеними рішеннями встановлено факт порушення Національним банком України прав вкладників ПАТ "КБ "Хрещатик", у зв`язку з діями (прийняттям незаконної постанови), незаконної ліквідації та бездіяльністю (невжиттям адекватних заходів та рішучих дій) якого призвели до матеріальної шкоди вкладників, у тому числі, позивача, а саме, неможливості користуватися своїми коштами, що знаходяться ПАТ "КБ "Хрещатик".
Відтак, посилаючись на приписи ст. 1166, 1173 ЦК України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача шкоди у сумі 92508,25 грн, вважаючи, що кошти у сумі 92 508,25 грн є матеріальною шкодою позивача, завданою протиправними рішеннями Національного банку України та мають бути відшкодовані за рахунок відповідача.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Так, предметом позову у цій справі є вимога позивача про відшкодування майнової шкоди в сумі 92 508,25 грн, завданої в результаті прийняття відповідачем неправомірного рішення.
Як було встановлено, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.12.2017 у справі №826/15685/16, визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2018 року у справі №826/3021/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2016 № 463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку"; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 № 560 "Про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик"; визнано протиправним та скасовано рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик"; зобов`язано Національний банк України повернути ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" банківську ліцензію від 11.10.2011 № 158 та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (з додатками) від 11.10.2011 №158; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.06.2016 № 913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку"; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" свідоцтво учасника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2012 №019; скасовано відповідні реєстраційні дії.
Стаття 56 Конституції України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди встановлено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідальність особи у вигляді обов`язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між поведінкою і шкодою, вини.
Такий елемент, як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.
Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.
Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.
Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Спеціальна норма ст. 1173 Цивільного кодексу України передбачає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини заподіювача шкоди - суб`єкта владних повноважень за наявності трьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками).
Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, в яких реалізується їхня деліктність. Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органами місцевого самоврядування відповідно до ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління.
Також особливий статус Національного банку України визначений в рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України, як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України "Про Національний банк України"), а з іншого - цивільно-правовий статус, як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст. 4, 29, 31, 42 Закону України "Про Національний банк України").
Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто, не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України.
Враховуючи наведене, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність всіх чотирьох елементів господарського правопорушення, в тому числі і вини.
В той же час, наявними у матеріалах справи довідкою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" вих. № 9-2/2051 від 30.05.2019, витягу з переліку (реєстру) вимог кредиторів підтверджується, що позивач є акцептованим кредитором ПАТ "КБ "Хрещатик" на підставі договору банківського рахунку №46 від 29.07.2013 на суму 92508,25 грн. Вимоги позивача будуть задовольнятися в 7 (сьому) чергу за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.
Оцінюючи спірні правовідносини, слід зазначити, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.
Отже, для правильного вирішення спору, пов`язаного з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
У вирішенні вказаного спору, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, яка заподіяна.
Проте, як свідчать фактичні обставини справи, вимоги позивача у розмірі 92 508,25 грн є акцептованими Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" та включені до вимог до реєстру вимог кредиторів та будуть задовольнятися в 7 (сьому) чергу.
Таким чином, кошти у сумі 92 508,25 грн не можна вважати втраченими. 
При цьому, за змістом приписів глави 82 Цивільного кодексу України, для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого.
Оскільки рішення, з яким позивач пов`язує настання шкоди, має наслідком запровадження процедур, що застосовуються до неплатоспроможного банку, встановлення факту настання шкоди слід здійснювати виходячи із встановлення, чи запроваджені процедури призводять до зменшення майна позивача. (Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 910/9095/18 від 27.08.2019).
У даному випадку, вимоги позивача у розмірі 92 508,25 грн є акцептованим банком, тому на момент розгляду справи зобов`язальні відносини між позивачем та банком по договору банківського вкладу не припинилися.
Отже, віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження процедури ліквідації банку не має наслідком припинення зобов`язання між банком та клієнтом. Вказане свідчить про те, що позивач, як сторона за договором, внаслідок віднесення банку до категорії неплатоспроможних постановою Національного банку України від 05.04.2016 № 234 не втратив права на кошти у розмірі 92 508,25 грн, повернення яких підлягає у порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/5000/18.
Відтак, до моменту ліквідації банку, відповідно до ст. 609 Цивільного кодексу України, його зобов`язання по договору банківського вкладу не припиняються, а тому визначення шкоди позивача та її розмір на даний час є передчасним, оскільки поки не закінчено ліквідацію банку та позивачу не повернуто його грошових коштів, сума яких внесена до вимог кредиторів, не можна встановити розмір нанесення шкоди позивачу.
Оцінивши наведене, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди в сумі 92508,25 грн, завданої внаслідок бездіяльності Національного банку України, є передчасним, з огляду на те, що позивач є акцептованим кредитором, тобто позивачем не доведено факту завданої йому шкоди.
Поряд з цим, судом першої інстанції правомірно враховано, оскільки банк перебуває у процедурі ліквідації, вимоги Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними по відношенню до позивача щодо відповідних грошових вимог, і нормами наведеного закону передбачено спеціальний порядок погашення акцептованих вимог кредиторів в порядку визначеної черговості.
Судові рішення у справі №826/15685/16, якими визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" прийняті до уваги судом апеляційної інстанції. Однак, їх наявність не зобов`язує Національний банк України відшкодувати за вимогою позивача певну суму, яку останній визначає, як шкоду.
Посилання позивача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року по справі №826/9802/17, також не встановлює обов`язку Національного банку України на відшкодування вкладникам шкоди у відповідності до приписів статті 1173 Цивільного кодексу України, згідно із якою встановлено, що шкода відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.
З огляду на викладене, внаслідок прийняття Національним банком України постанови від 05.04.2016 № 234 обсяг майнових прав позивача на майно - кошти у розмірі 92508,25 грн, що обліковувались на рахунку за договором, не зменшився, а тільки були запроваджені інші процедури задоволення цих майнових прав. Вказане свідчить про те, що діями відповідача щодо віднесення банку до категорії неплатоспроможних не було заподіяно матеріальної шкоди позивачу, оскільки відсутні обставини щодо зменшення майна позивача.
Посилання скаржника на те, що місцевий суд безпідставно не застосував положення ст.ст. 1173, 1175 ЦК України відхиляються колегією суддів, оскільки, як вже було зазначено, матеріальної шкоди позивачу не було завдано через відсутність обставини щодо зменшення майна позивача.
Отже, з огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з Національного банку України матеріальної шкоди в розмірі 92508,25 грн є необґрунтованими та недоведеними належними доказами, судом першої інстнції правомірно відмовено в їх задоволенні. 
Інших обґрунтованих доводів та міркувань, які б слугували підставою скасування судового рішення, позивачем не наведено. Аргументи апеляційної скарги в більшій мірі дублюють доводи зазначені під час розгляду справи у суді першої інстанції. Всім доводам позивача надано належну правову оцінку.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.
Судові витрати.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на позивача (скаржника).
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270,273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/11495/19 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/11495/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст судового рішення складено та підписано - 24.02.2020. 

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                Л.В. Кропивна

                                                                                С.О. Алданова