П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/2136/19-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В. 
          Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
19 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Полотнянка Ю.П. 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
прокурора: Міняйло І.М., 
представника позивача: Вельгус І.М.,
представника відповідача: Сніцаренко А.А.,
представника третьої особи: Стадник О.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації  на  рішення  Вінницького окружного адміністративного суду  від  11 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод", за участю Прокуратури Вінницької області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про  анулювання дозволу, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2019 року позивач, Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про анулювання дозволу №524155100-50 від 19 жовтня 2017 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить, задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.
Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Разом з тим, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку матеріалам справи та доводам позивача.
10.01.2020 на адресу суду надійшов відзив від Прокуратури Вінницької області в якому вони повністю погоджуються з доводами апеляційної скарги просять її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
11.01.2020 на адресу суду надійшов відзив від Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, в якому вони не погоджуються з рішенням суду першої інстанції, просять задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якої позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідач перевищив гранично-допустимі концентрації забруднюючих речовин, не виконував в повній мірі припис.
14.01.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони є безпідставними та суперечать законодавству, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
27.01.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від Прокуратури Вінницької області в якому вони зазначають, що доводи викладені в відзиві відповідача є необґрунтованими. Крім того, саме барда є джерелом забруднення атмосферного повітря.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи зазначені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи зазначені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області в судовому засіданні підтримав доводи зазначені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Крім того, в судове засідання прибула ОСОБА_2, яка зазначила, що є представником Державної екологічної інспекції у Вінницькій області. На підтвердження своїх повноважень Педченко Галина Олексіївна надала довіреність від 02.01.2020 № 1, яка підписана начальником Юрієм Дубовим.
Під час судового засідання (встановлення сторін) не було встановлено, що ОСОБА_2 є адвокатом.
Разом з тим, відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Відтак, представником органу державної влади з 01 січня 2020 року може бути виключно адвокат чи прокурор.
У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 має статус адвоката  і такого документа до апеляційної скарги не додано.
Також документів, що свідчать про те, що ОСОБА_2 є особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва надано не було.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів протокольною ухвалою, дійшла висновку щодо відмови у допуску ОСОБА_2 до участі у справі в якості представника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.
Представник Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, разом з тим про час, місце та дату Тростянецька селищна рада Тростянецького району Вінницької області була повідомлена належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши, суддю-доповідача, представників та прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 25.09.2017 на адресу Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації надійшла заява директора Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод» Мариняка І.І. від 22.09.2017 щодо видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Держаному підприємству «Тростянецький спиртовий завод» промисловий майданчик №2.
19.10.2017, за погодженням Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області №02/3391 від 10.10.2017, Департаментом видано дозвіл №524155100-50 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Державному підприємству «Тростянецький спиртовий завод» проммайданчик - №2 поля фільтрації з необмеженим терміном дії, в додатку якого передбачені дозволені обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та умови щодо охорони атмосферного повітря.
З 04.10.2018 по 12.10.2018 Державою екологічною інспекцією у Вінницькій області було проведено планову перевірку дотримання Державним підприємством «Тростянецький спиртовий завод» вимог природоохоронного законодавства та за результатами перевірки було складено Акт перевірки № 563/ВН від 04.10-12.10.2018.
За результатами перевірки 18.10.2018 ДП «Тростянецький спиртовий завод» видано Припис щодо усунення, виявлених порушень.
04.06.2019 Державною екологічною інспекцією проведено позапланову перевірку підприємства на виконання припису від 18.10.2018, при якій встановлено, що підприємством не виконано в повному обсязі припис, зокрема, не оформлено паспорт на місце видалення відходів під бардополями.
21.06.2019 Державною установою «Вінницький обласний лабораторний центр МОЗ України», за дорученням першого заступника голови Вінницької обласної державної адміністрації, в присутності представників Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, Тростянецької селищної ради, ДП "Тростянецький спиртовий завод" та представниками від громади смт.Тростянець, здійснено моніторинг якості атмосферного повітря в зоні впливу полів фільтрації ДП "Тростянецький спиртовий завод".
За результатами досліджень (протоколи №№523-526; 527- 530; 531-534; 535-538; 539-42; 543-546) виявлено перевищення гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин, передбачених списком «Гранично допустимі концентрації хімічних і біологічних речовин в атмосферному повітрі населених місць», у шести точках.
26.06.2019 Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області листом №02-6.03-20/3344 повідомило Департамент про перевищення ДП "Тростянецький спиртовий завод" гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин, просили вважати недійсним погодження №02/3391 від 10.10.2017 щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ДП "Тростянецький спиртовий завод" промисловий майданчик №2 - поля фільтрації та відкликати дозвіл на викиди забруднюючих речовин з полів фільтрації вказаного підприємства.
За результатом розгляду листа №02-6.03-20/3344, позивач звернувся із даним позовом до суду щодо анулювання дозволу.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначає виключно дві підстави, за яких у дозвільного органу, що видав документ дозвільного характеру, наявне право на звернення до суду з вимогою анулювання документа дозвільного характеру.
Департаментом, за відсутності повноважень на здійснення заходів контролю, відсутність такого права в Положенні про Департамент та відсутність в Умовах (додаток до дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) питання щодо обов`язкового проведення періодичних заходів для здійснення контролю за дотриманням встановлених гранично допустимих викидів, заходів контролю щодо дотримання ДТ "Тростянецький спиртовий завод" законодавства у сфері охорони атмосферного повітря не здійснювалось,  приписів про усунення таких порушень не видавалося, а відтак підстави для скасування дозволу за цією нормою закону відсутні.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що положення Закону України "Про охорону атмосферного повітря" та "Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи" не визначають такого поняття та повноваження орану Держпродспоживслужби як "відкликання" раніше наданого погодження на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин, а передбачає виключно анулювання такого дозволу.
Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для анулювання дозволу, оскільки не було встановлено наявності жодної із обумовлених Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" обставин, що передбачають можливість анулювання такого дозволу в судовому порядку.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що підприємство ДП "Тростянецький спиртовий завод" починаючи з липня 2019 року, господарську діяльність не здійснює, про що зазначено в наказі в.о. директора "Про зупинку підприємства та зміну режиму роботи", та листі Тростянецької районної державної адміністрації від 01.08.2019, що відповідно свідчить про відсутність поточних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а тому й підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст.2 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" відносини в галузі охорони атмосферного повітря регулюються цим Законом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ст.10 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані:
- здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо;
- вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів;
- забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів;
- здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік;
- заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря;
- забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок;
- забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин;
- використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел;
- здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря;
- своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.
Виконання заходів щодо охорони атмосферного повітря не повинно призводити до забруднення ґрунтів, вод та інших природних об`єктів.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено ч.5 ст.11 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Згідно з ч.8 ст.11 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об`єкт якого належить до другої групи, - десять років, об`єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Відповідно до ч.11-12 ст.11 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови:
- неперевищення протягом строку їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки;
- неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел;
- дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин.
У разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни.
Відповідно до ст.12 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
Згідно з ст.27, 28 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється з метою забезпечення дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, посадовими особами цих органів, а також підприємствами, установами, організаціями та громадянами.
Державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади.
Порядок здійснення державного контролю у галузі охорони атмосферного повітря визначається відповідно до закону.
Відповідно до ст.33 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні у перевищенні обсягів викидів забруднюючих речовин, встановлених у дозволах на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та недотриманні вимог, передбачених дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря несуть відповідальність згідно з законом.
Разом з тим, як вірно вказано судом першої інстанції Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації, як орган, що видав дозвіл на викиди в атмосферне повітря ДП "Тростянецький спиртовий завод", звертається до суду з позовом, в якому просить скасувати цей дозвіл, право на звернення передбачено Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності, встановлення порядку діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначає Закон України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Згідно з абз.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" передбачено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру.
Відповідно до абз.5-8 ч.7 ст.4-1 ЗУ "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.
Згідно з абз.12 ч.7 ст.4-1 ЗУ "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.
Разом з тим, як встановлено судом рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.03.2019 в справі №120/4580/18-а (яке набрало законної сили), було зобов`язано Державне підприємство «Тростянецький спиртовий завод» виконати вимоги Припису від 18.10.2018 виданого Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області:
- пункт 4. Забезпечити виконання умов дозволу на спеціальне водокористування №106/ВН/49д-17 від 19.10.2017 щодо дотримання температурного режиму на скиді теплообмінних стічних вод;
- пункт 10. Оформити та надати паспорт місця видалення відходів під бардополями;
- пункт 11. Забезпечити здійснення лабораторного контролю за якісним станом підземних вод з спостережувальних свердловин в районі полів фільтрації (бардополів).
Однак, на момент звернення з позовом до суду вимоги даного припису так і не виконанні.
В свою чергу, суд зазначає, що забруднення повітря (викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) є послідуючою складовою від недотримання вимог щодо викидів відходів на бардополя.
З урахуванням вказаного, а також тієї обставини, що законодавством можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру, що в свою чергу зумовлює окрему підставу для анулювання дозволу, а також невиконання припису (усунення вимог припису) із наданням достатнього часу для їх усунення, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо анулювання дозволу підлягають задоволенню.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у відповідності до результатів перевірки Вінницького обласного лабораторного центру МОЗ України викидів в атмосферне повітря, встановлено перевищення допустимого вмісту парів сірководню в контрольній точці Т1 в 9.5 раз та в 1.625 раз в контрольній точці Т2.
Тобто, дана обставина прямо вказує на порушення дозвільних норм, а також права на безпечне для життя і здоров`я довкілля.
Щодо доводів відповідача в частині, що перевірка проводилась Державною екологічною інспекцією України і відповідно припис виносився саме нею, а дозвіл видавався Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації, тобто оскільки Департамент не проводив перевірку та не виносив припис, то в нього немає й підстав для анулювання дозволу, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено з матеріалів справи Державою екологічною інспекцією у Вінницькій області було проведено планову перевірку дотримання Державним підприємством «Тростянецький спиртовий завод» вимог природоохоронного законодавства та за результатами перевірки було складено Акт перевірки № 563/ВН від 04.10-12.10.2018.
За результатами перевірки 18.10.2018 ДП «Тростянецький спиртовий завод» видано Припис щодо усунення, виявлених порушень.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.03.2019 в справі №120/4580/18-а (яке набрало законної сили), було зобов`язано Державне підприємство «Тростянецький спиртовий завод» виконати вимоги Припису від 18.10.2018 виданого Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області:
- пункт 4. Забезпечити виконання умов дозволу на спеціальне водокористування №106/ВН/49д-17 від 19.10.2017 щодо дотримання температурного режиму на скиді теплообмінних стічних вод;
- пункт 10. Оформити та надати паспорт місця видалення відходів під бардополями;
- пункт 11. Забезпечити здійснення лабораторного контролю за якісним станом підземних вод з спостережувальних свердловин в районі полів фільтрації (бардополів).
04.06.2019 Державною екологічною інспекцією проведено позапланову перевірку підприємства на виконання припису від 18.10.2018, при якій встановлено, що підприємством не виконано в повному обсязі припис, зокрема, не оформлено паспорт на місце видалення відходів під бардополями, що зафіксовано Актом перевірки №328/ВН від 04.06.2019.
21.06.2019 Державною установою «Вінницький обласний лабораторний центр МОЗ України», здійснено моніторинг якості атмосферного повітря в зоні впливу полів фільтрації ДП "Тростянецький спиртовий завод".
За результатами досліджень (протоколи №№523-526; 527- 530; 531-534; 535-538; 539-42; 543-546) виявлено перевищення гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин, передбачених списком «Гранично допустимі концентрації хімічних і біологічних речовин в атмосферному повітрі населених місць», у шести точках.
26.06.2019 Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області листом №02-6.03-20/3344 повідомило Департамент про перевищення ДП "Тростянецький спиртовий завод" гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин, просили вважати недійсним погодження №02/3391 від 10.10.2017 щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ДП "Тростянецький спиртовий завод" промисловий майданчик №2 - поля фільтрації та відкликати дозвіл на викиди забруднюючих речовин з полів фільтрації вказаного підприємства.
За результатом розгляду листа №02-6.03-20/3344, позивач звернувся із даним позовом до суду щодо анулювання дозволу.
Відповідно до розділу 2 Дозволу (т.1 а.с.87-90) встановлено умови на викиди.
Перевіркою Державою екологічною інспекцією у Вінницькій області було встановлено певні порушення в частині контролю та відсутності паспорту місця видалення відходів під бардополями. Також, перевіркою МОЗ виявлено перевищення гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин, передбачених списком «Гранично допустимі концентрації хімічних і біологічних речовин в атмосферному повітрі населених місць».
Отже, з даних обставин чітко вбачається порушення відповідачем екологічного законодавства, виявом яких є порушення гранично-допустимих викидів, передбачених законодавством та дозволом, та порушення в частині дозвільної документації (паспорту місця видалення відходів під бардополями). Вказані порушення усунуті не були.
Враховуючи зазначене, а також практику Верховного Суду в справі №826/1572/18 від 25.04.2019, в якій суд встановив порушення екологічного законодавства та анулював дозвіл, хоча й перевірка та винесення припису проводилось не тим органом, який видав дозвіл, суд приходить до висновку, що даний аргумент відповідача не спростовує факт звернення позивача щодо анулювання дозволу в контексті даної справи та не носить імперативний характер у зв`язку з встановленням факту перевищення гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин, відсутність паспорту місця видалення відходів під бардополями та можливого порушення екологічної ситуації довкілля, що в свою чергу впливає на права людей на в частині приватного життя.
В цій частині, суд також зазначає, що саме барда, яка скидається на поля фільтрації, є джерелом забруднення атмосферного повітря, оскільки саме вона надходить на бардополя в гарячому стані, що в свою чергу сприяє її бродінню та виділенню сірководню в атмосферне повітря. Отже, відсутність паспорту на видалення відходів має прямий наслідковий зв`язок з охороною навколишнього середовища та перевищенням гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин, при викиді їх в атмосферне повітря.
Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Крім того, оцінка такого мінімального рівня забруднення є відносною та залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність і тривалість шкідливого впливу та його фізичні чи психологічні наслідки. Також має братися до уваги загальний контекст довкілля. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що Європейський Суд зазначав, що не може бути небезпідставної скарги за статтею 8 Конвенції, якщо шкода, стосовно якої подаються скарги, є незначною у порівнянні з екологічними ризиками, притаманними життю в кожному сучасному місті (див. рішення від 14 лютого 2012 року у справі "Харді та Мейл проти Сполученого Королівства", заява № 31965/07, п. 188).
Однак, якщо існують національні екологічні норми, їх недотримання може становити порушення статті 8 Конвенції (рішення у справі "Морено Гомес проти Іспанії", пп. 56 та 61).
Разом з тим, у відповідності до справи "Лопес Остра проти Іспанії" від 09.12.1994 Європейський Суд вказав, що значне забруднення навколишнього середовища може вплинути на добробут громадян і унеможливити користування ними своїм житлом настільки, що це негативно вплине на їх приватне і сімейне життя, не заподіюючи, тим не менше, значної шкоди їх здоровю.
Також, у справі "Брендуше проти Румунії" скарга №6586/03 Європейський Суд прийшов до висновку, що неприємні запахи призводять до порушення приватного життя в розумінні ст.8 Конвенції. 
Досліджуючи справу "Брендуше проти Румунії" колегія суддів також вказує, що передумовою має бути проведення експертизи атмосферного повітря, яка б визначила чи дійсно має місце забруднення, яке спричиняє до неприємного запаху.
В межах даної адміністративної справи, таке забруднення було встановлене, при чому досить тривалий час воно не усувається.
На підставі вказаного, та  порушення в певній мірі права людей на приватне життя, чисте довкілля колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Щодо підстави для анулювання дозволу через відкликання Головним управлінням Держпродспоживслужби у Вінницькій області свого погодження № 02/3391 від 10.10.2017, слід зазначити, що вона не  є визначальною при вирішені спору щодо анулювання дозволу та не впливає на правову кваліфікацію відносин та обставин в межах даної справи. 
Так як неодноразово вказував Верховний Суд, суди мають повно і всебічно досліджувати обставини справи та докази задля правильного вирішення спору.
Згідно з ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.3 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах законодавства, а суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення без дотримання норм матеріального права, а тому рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не  надав належну оцінку обставинам та доказам у справі, а отже прийняв необґрунтоване рішення, колегія суддів приходить до висновку про його скасування та прийняття нової постанови, якою необхідно задовольнити позовні вимоги.
Щодо судових витрат колегія суддів зазначає, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (ч.2 ст.139 КАС України).
Отже, з урахуванням зазначеного та відсутності обставини щодо залучення свідків та проведення експертиз та доказів останнього, колегія суддів приходить до висновку, що розподіл судових витрат не проводиться в межах даної адміністративної справи.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації задовольнити  повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод", за участю Прокуратури Вінницької області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Держпродс про анулювання дозволу скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Анулювати дозвіл №524155100-50 від 19 жовтня 2017 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  24 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Полотнянко Ю.П.