Єдиний унікальний номер 233/4514/19 
Номер провадження 22-ц/804/720/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020  року                                                                                                                      м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Мірути О.А.,
за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.,
представника позивачів - адвоката Мішина М.В.,
представника відповідача - адвоката Ситала В.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Мартиненко В.С. в місті Костянтинівці Донецької області, повне судове рішення складено 13 грудня 2019 року, в справі номер 233/4514/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2018 року з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб, який належить ОСОБА_2 , в зв`язку з чим йому завдано матеріальну шкоду в розмірі 135587,82 грн, що відповідає вартості відновлювальних робіт з ремонту автомобіля. 
ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу ОСОБА_1 , сплачено на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 57716,97 грн. Матеріальна шкода в розмірі 77870,85 грн відповідачем ОСОБА_1   не сплачена. 
У подальшому позивачі від вимог до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відмовились, завдану шкоди просили стягнути з відповідача ОСОБА_1 
ОСОБА_1 своїми діями спричинив ОСОБА_2 також моральну шкоду, яка полягала в тому, що позивач, як власник транспортного засобу, зазнав страждань через пошкодження його майна, оскільки позбавлений можливості його використовувати, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків. Він зазнав моральних страждань через хвилювання за життя та здоров`я свого сина, який має інвалідність другої групи, та під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем. 
Позивач ОСОБА_3 зазначив, що він має інвалідність другої групи та під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем, якому завдано шкоду. Своїми діями ОСОБА_1 спричинив йому моральну шкоду, яка полягала в тому, що позивач мав тривалі переживання про свій стан здоров`я у зв`язку з можливим його ушкодженням, що змусило його проходити медичні обстеження, а також в тому, що позивач, як особа, яка має певні фізичні вади, був позбавлений можливості використовувати автомобіль, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків.
Тому, з врахуванням уточнень ОСОБА_2 просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 77870,85 грн, а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн;   ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 листопада 2019 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині.
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   відшкодування майнової шкоди в розмірі 66327,46 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн, а всього 68327,46 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Із вказаним рішенням в частині спору про відшкодування майнової шкоди не погодився ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2019 року в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 66327,46 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.
Доводами апеляційної скарги наведено, що позивач невірно прийшов до думки про необхідність доплати матеріальної шкоди після відшкодування страховою компанією.
Вартість пошкодження автомобіля становить 69260,36 грн, тому, з врахуванням суми, яка відшкодована страховою компанією, вважає, що в нього відсутня заборгованість перед позивачем по сплаті матеріальної шкоди.
При визначені майнової шкоди суд не врахував знос деталей автомобіля. Позивачем не доведено, що він придбав та встановив нові деталі з метою ремонту автомобіля. 
Рішення суду не містить відомостей, кому повинні бути передані пошкоджені речі від автомобіля після виплати майнової шкоди.
В відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів - адвокат Мішин М.В. просив залишити рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2019 року без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 229-232).
Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, необґрунтованими.
Відповідач надає суперечливі пояснення, зазначаючи, що завдана позивачу шкода є вартістю відновлюваних робіт з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, а надалі посилається на те, що відповідач не має права вимагати врахування зношеності майна.
Доводи викладені в апеляційній скарзі нічим не підтверджені, суперечать дослідженим у справі доказам та нормам чинного законодавства України.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 66327,46 грн.
Представник відповідача - адвокат Ситало В.І. в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Представник позивачів - адвокат Мішин М.В. в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги не визнав, вважав скаргу безпідставною, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання апеляційного суду позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 242, 244-245). 
В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 243). 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся позивачів та відповідача.
Заслухавши   суддю  -  доповідача,   пояснення  представника  відповідача   та   представника 
позивачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення 
суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення з нього відшкодування майнової шкоди в розмірі 66327,46 грн, апеляційний суд переглядає рішення суду саме в цій частині.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 27 червня 2018 року о 19 годині 30 хвилин в м. Костянтинівка Донецької області по пр. Ломоносова - вул. Херсонська, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Ломоносова, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Prado», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим  порушено п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 15).
З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що  власником транспортного засобу «Toyota Prado», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 14).
З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/6832476 від 10.07.2018 року вбачається, що власником автомобіля ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вказаний автомобіль застраховано цивільно-правову відповідальність власника вказаного транспортного засобу в ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (а.с. 113). 
Відповідно до звіту про оцінку №18-180/1 від 21.07.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору становить 135587,82 грн з врахуванням ПДВ 20%.  Величина матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобілю «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору становить 69260,36 грн (а.с. 16-21).
З заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору, 03.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» з вимогою про виплату страхового відшкодування (а.с. 123).
Листом №0877/19/21 від 10.07.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» повідомило ОСОБА_2 , що страховиком на підставі звіту №18-184 від 21.07.2018 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку, спричиненого потерпілому, становить 69260,36 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні та ПДВ, складено розрахунок страхового відшкодування, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 57716,97 грн без врахування ПДВ. Потерпілий чи інша особа, яка має право отримувати відшкодування, має право на отримання доплати страхового відшкодування в розмірі, що не перевищує суму податку на додану вартість, у випадку надання страховику документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (а.с. 172-173).
Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» 02.08.2018 року ОСОБА_2 зарахована сума в розмірі 57716,97 грн від ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (а.с. 35).
Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 66327,46 грн, суд першої інстанції виходив з  обґрунтованості вимог саме в такому розмірі.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.  
Згідно із ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Згідно із ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Як роз`яснено у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.  
Судом встановлено, що постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/6832476 від 10.07.2018 року.
Відповідно до звіту про оцінку №18-180/1 від 21.07.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору становить 135587,82 грн з врахуванням ПДВ 20%.   
02.08.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 57716,97 грн.
Отже, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплативши йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, передбачений Законом. 
У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, оскільки, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова компанія здійснила позивачу страхове відшкодування в розмірі  57716,97 грн, тому з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним заподіяним розміром майнової шкоди та розміром страхового відшкодування без врахування ПДВ, тобто 66327,46 грн..
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанцій безпідставно стягнув з ОСОБА_1 майнову шкоду без врахування зносу деталей автомобіля є необґрунтованими з огляду на таке.
У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Отже, враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. 
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.  
Відповідно  до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без 
задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Крім того, згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Суддя: