ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.000118 пров. № 857/12996/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                         Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                   Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Львівське комунальне підприємство "Старий Львів" про зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження,- 

суддя в 1-й інстанції Гулик А.Г.,
час ухвалення рішення – 21.10.2019 року, 10:51 год., 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 29.10.2019 року,

                                                        в с т а н о в и в :

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ЛКП "Старий Львів" про зобов`язання вчинити дії.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із зустрічним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради  відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №367 “Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану”.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, оскільки  відповідачі за первісним позовом здійснили будівельні роботи без дозвільної документації та не виконали в добровільному порядку розпорядження “Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану”,  жодних сходів для виходу на горище, кімнати на четвертому поверсі чи навіть люку для виходу на горище із квартири АДРЕСА_2 у технічному паспорті не зазначено. Проте, на поверховому плані, долученому до первісного позову, та фотосвітлинах зображено сходи та влаштовану кімнату. Факт самовільного проведення робіт підтверджується і постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові. Відповідачі за первісним позовом жодних дозвільних документів на здійснення реконструкції квартири АДРЕСА_2 5 не надали. 
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися. При цьому, учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Від відповідачів поступила заява, в якій вони не заперечують щодо розгляду справи у їхню відсутність.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення – скасувати з наступних підстав.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за первісним позовом та третя особа не встановили фактів, що самочинне будівництво відповідачів суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб,  а також проведене з істотним порушенням будівельних норм і правил.  Позивач за первісним позовом також не звертався до суду з позовом про проведення перебудови об`єкта самочинного будівництва.  Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач за первісним позовом не встановив обставин, які передують зверненню до суду із позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва. 
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до п.1.1 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради від 01.11.2016 №977 (далі – Положення №977) Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (надалі – районна адміністрація) є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали Львівської міської ради від 26.05.2016 № 505 “Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів“, утвореним відповідно до Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні“.
У вказаному Положенні передбачені повноваження Галицької районної адміністрації, до яких, зокрема, належать:
-          здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам (п.4.34.);
-          звернення до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ про виселення громадян з жилих приміщень, у яких вони незаконно проживають; визнання осіб такими, які втратили право на користування жилими приміщеннями; щодо фактів самочинного будівництва; з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень (п.4.66.).
Як орган місцевого самоврядування позивач відповідно до ст. 25 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” правомочна розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, вказаним та іншими законами до їх відання.
У ст. 30 вказаного Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Чинне законодавство передбачає перелік об`єктів, що утворюють житловий фонд.
Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.
З урахуванням вимог ст. 1 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”, можна зробити висновок, що Державний житловий фонд, окрім іншого, - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд.
У ст. 16 ЖК Української РСР до компетенції виконавчих органів місцевих рад віднесено здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду (ч. 1 ст. 30); керування житловим господарством, забезпечення правильної експлуатації і схоронності жилих будинків, що є у віданні Ради, організація їх капітального і поточного ремонту.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що виконавчий орган органу місцевого самоврядування - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради - у межах своїх повноважень має право на звернення до суду про демонтаж самочинного будівництва для забезпечення правильної експлуатації та схоронності вказаного майна згідно з делегованими Львівською міською радою повноваженнями.
Колегія суддів наголошує, що спірні правовідносини обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом № 280/97-ВР делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 14-48цс18, від 11 квітня 2018 року у справі № 11-96апп18 та від 15 травня 2018 року у справі № 11-346апп18.
Відтак, колегія суддів наголошує, що спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом знесення самочинної реконструкції об`єкта містобудування. При цьому, право власності на зазначений збудований об`єкт станом на момент винесення оскаржуваного розпорядження та на сьогоднішній день відповідачами не оформлено, а тому у цій справі відсутні приватноправові відносини.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності №Г-05342 від 12.03.1996 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64.4 кв.м.
04.10.2018 Львівське комунальне підприємство “Старий Львів” склало акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 . В акті зазначено про самочинне проведення надбудови із пробиттям перекриття в кімнаті пл.19.2кв.м. із влаштуванням сходів.
23.10.2018 згідно з витягом із протоколу №37 засідання міжвідомчої комісії Галицького району вирішено: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – співвласникам квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану: демонтувати самовільно влаштовану надбудову, сходи, відновити перекриття конструкції даху та покрівлю над житловою кімнатою пл. 19.2 АДРЕСА_2 5.
05.11.2018 розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №367 “Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану” (далі – оскаржене розпорядження) зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – співвласників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану: демонтувати самовільно влаштовану надбудову, сходи, відновити перекриття конструкції даху та покрівлю над житловою кімнатою пл. 19.2 АДРЕСА_3 квартири АДРЕСА_2 , 5 в термін до 20.11.2018.
23.11.2018 Львівське комунальне підприємство “Старий Львів” скерувало попередження №782 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про добровільний порядок приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану.
.11.2018 Львівське комунальне підприємство “Старий Львів” склало акт про те, що співвласниками квартири АДРЕСА_2 не виконано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №367 від 05.11.2018.
У зв`язку з невиконанням в добровільному порядку розпорядження, позивач за первісним позовом звернувся з відповідним позовом до суду.
У ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи (ч.1 ст.325 ЦК України).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Згідно з ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
У ч.1 ст.376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
З аналізу наведеної норми вбачається, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом за наявності хоча б однієї із таких умов:
1) вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;
2) вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;
3) вони збудовані або будуються без належно затвердженого проекту;
4) вони збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Підставою для приведення до попереднього стану квартири позивач за первісним позовом в оскарженому розпорядженні зазначає відсутність дозвільних документів на проведення будівельних робіт. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що виконання будівельних робіт підтверджується актом обстеження технічного стану будинку (квартири) №4 на вул. Галицькій №5 від 04.10.2018, в якому зазначено про самочинне проведення надбудови із пробиттям перекриття в кімнаті площею 19,2 кв.м із влаштуванням сходів. 
Відповідачі за первісним позовом не надали належних та достатніх доказів, які б  спростували доводи позивача за первісним позовом про відсутність у них дозвільних документів на проведення будівельних робіт. 
Відповідно до постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові у справі про адміністративне правопорушення №0006-вих-2238/95 від 10.05.2017 ОСОБА_1 згідно з даними реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на момент проведення перевірки відомості про видачу дозволу на право проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_4 –відсутні, що в свою чергу, кваліфікується як виконання будівельних робіт  без дозволу про початок виконання зазначених робіт, чим порушені вимоги п.3 ч.1 ст. 34 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності та абз.4 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466.  З таких підстав, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з врахуванням викладеного, проведені відповідачами за первісним позовом будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_2 5 є самочинним будівництвом. 
Статтею 5 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» (далі - Закон № 2780-XII) передбачено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів.
Згідно зі ст. 7 Закону № 2780-ХІІ державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 18 Закону № 2780-XII будівництво об`єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних Рад.
Положеннями ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» встановлено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальним ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.
Як вірно установлено судом першої інстанції, під час проведення відповідачами самочинної реконструкції місця загального користування (горища багатоквартирного будинку по АДРЕСА_5 .Галицькій,5 в м.Львові) шляхом проведення надбудови із пробиттям перекриття в кімнаті пл.19.2кв.м. із влаштуванням сходів у них були були відсутні будь-які дозвільні документи на проведення такої реконструкції. При цьому, факт самочинної реконструкції зазначеного місця загального користування не заперечується і самими відповідачами.
За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються  самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Згідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим, або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням об`єкта нерухомості до попереднього стану.
Отже, враховуючи вказане вище, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – співвласників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану: демонтувати самовільно влаштовану надбудову, сходи, відновити перекриття конструкції даху та покрівлю над житловою кімнатою пл. 19.2 АДРЕСА_3 квартири АДРЕСА_2 5, а відтак оскаржуване розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №367 “Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану” від 05.11.2018 року є законним та скасуванню не підлягає.
Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, яка викладена в постанові від 22 квітня 2019 року ( Справа № 1527/14472/12 (К/9901/6113/18), Провадження № 11-1456апп18).
Щодо покликання суду першої інстанції на те, що позивач за первісним позовом та третя особа не встановили фактів, що таке самочинне будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб,  колегія суддів наголошує, що згідно Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 р. № 417-VIII, спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Оскільки горище та  несучі конструкції будинку є спільною сумісною власністю співвласників, пошкодження несучої конструкції чи приєднання без згоди інших співвласників будинку горища є порушенням прав кожного зі співвласників будинку, незалежно від місця розташування його квартири в будинку та від того, чи заподіяно шкоди безпосередньо цій квартирі.
Покликання суду першої інстанції на те, що не встановлено проведення реконструкції  з істотним порушенням будівельних норм і правил, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачами не отримано дозвільну документацію на проведення будівельних робіт, а отже суд не може перевірити відповідність проведених робіт проектній та дозвільній документації.
Щодо твердження суду першої інстанції, що позивач за первісним позовом також не звертався до суду з позовом про проведення перебудови об`єкта самочинного будівництва, колегія суддів зазначає, що самою вимогою первісного позову є саме перебудова об`єкта самочинного будівництва, а саме приведення такого до попереднього стану.
Колегія суддів відхиляє як доказ висновок про стан несучих конструктивних елементів квартири від 10.05.2019, складений експертом технічних обстежень будівель і споруд ОСОБА_4 , яким встановлено, що після реконструкції, квартира АДРЕСА_1 відповідає вимогам надійності і можливість його безпечної експлуатації, оскільки вищевказаний висновок ніяким чином не може підміняти отримання відповідачами дозвільних документів на проведене будівництво, а саме затвердженої проектної документації, яка б відповідала державним стандартам, нормам і правилам, місцевим правилам забудови населених пунктів, що ними зроблено не було.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та відмови в зустрічному позові відповідачів.
Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.000118 скасувати та прийняти постанову, якою позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме демонтувати самовільно влаштовану надбудову, сходи, відновити перекриття конструкції даху та покрівлю над житловою кімнатою, площею 19,2 кв.м. квартири АДРЕСА_6 4 АДРЕСА_4 
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.      

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.