Номер провадження: 33/813/179/20
Номер справи місцевого суду: 518/946/19 
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        31.01.2020 року                                                                  м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
-Шевченка О.В., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 183-1 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду,  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП була розглянута за його відсутності, без належного сповіщення його про час та місце розгляду справи. У зв`язку з чим, особа, яка притягнується до адміністративної відповідальності, був позбавлений надати суду пояснення та письмові докази, які мають істотне значення, стосовно утворення заборгованості зі сплати аліментів на дитину, а саме: у той час помер його дідусь – ОСОБА_2 (дата смерті 30 березня 2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дані обставини вплинули на скорочення виплат аліментів на дитину. Проте, ОСОБА_1 не мав наміру залишити свою дитину без матеріальної допомоги та підтримки. На даний час він поновив виплати по примусовому виконанню судового наказу № 505/2161/17 від 28.08.2017 року, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення на користь стягувача ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що на даний час він повністю погасив заборгованість по аліментам. 
Також, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що він мав намір виконати постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. У зв`язку з чим, він звернувся до відповідних органів місцевого самоврядування, проте, йому повідомили, що дані місцеві органи самоврядування не можуть надати йому жодних суспільних корисних робіт для виконання.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, що з`явились до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення у зв`язку з наступним.
Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно КУпАП ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, та іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 183-1 ч. 1 ст. КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин, місцевий суд виходив з того, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, який встановлює відповідальність за  несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого суду.
Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2017 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2017 року та до досягнення сином повноліття, тобто до 01 квітня 2019 року (а. с. 4-5).
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 34/547618 від 11 липня 2019 року державним виконавцем 11 липня 2019 року при примусовому виконанні судового наказу № 505/2161/17 від 28.08.2017 року, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області, встановлено, що гр. ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір даної заборгованості перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме, станом на 01 липня 2019 року, заборгованість становить 5397 грн. 36 коп. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за що відповідальність передбачена ст. 183-1 ч.1 КУпАП.
Особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено її права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, видано копію даного протоколу, про що ОСОБА_1 власноручно розписався в проколі про адміністративне правопорушення.
Зауважень до змісту протоколу ОСОБА_1 не мав (а. с. 2-3).
В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 17.07.2019 року, затверджений в.о. начальника Ширяївського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області 17.07.2019 року, за період з січня 2019 року по червень 2019 року. З даного розрахунку вбачається, сума аліментів, яка підлягає стягненню за один місяць, становить 1 013,50 грн. ОСОБА_1 згідно розрахунку заборгованості від 10.01.2019 року станом на 01.01.2019 року вже мав заборгованість у сумі 3 315 грн. 82 коп. Боржник з січня 2019 року по березень 2019 року періодично сплачував кошти в рахунок аліментів, проте станом на 01.07.2019 року у боржника, ОСОБА_1 , утворилась заборгованість по аліментах у сумі 5 397 грн. 36 коп. (а. с. 6). 
Частина 1 статті 183-1 КУпАП передбачає: несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.
За таких обставин апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, оскільки факт несплати ним аліментів на утримання дитини, який призвів до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа, доведений вищезазначеними доказами у справі. 
Стосовно доводів скаржника про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його права, то апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 сповіщався про розгляд даної справи за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з судової повістки (а. с. 23). Дана адреса відповідає адресі, зазначеній в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Слід зазначити, що ОСОБА_1 знав про наявність боргу зі сплати аліментів, оскільки особисто підписав складений відносно нього прокол про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу.
Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянт підтвердив факт сповіщення його про дату та час розгляду справи Роздільнянським районним судом Одеської області, проте за сімейними обставинами ОСОБА_1 не зміг прибути в судове засідання. 
З аналізу ст. 268 КУпАП вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.183-3, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З приводу посилань апелянта, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась у зв`язку з скрутними сімейними обставинами, а саме зі смертю його дідуся, то дані обставини жодним чином не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку по сплаті аліментів за судовим наказом.
Що ж до доводів апелянта про те, що він на даний час повністю сплатив заборгованість по аліментам, на підтвердження чого надає копії квитанцій про сплату аліментів та копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.11.2019 року, затвердженого начальником Ширяївського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області 04.11.2019 року, згідно якого встановлено розмір заборгованості боржника, ОСОБА_1 по аліментах у сумі 3 446 грн. 32 коп. станом на 01.11.2019 року (а. с. 38, 42), слід зазначити, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість по аліментах вже після розгляду Роздільнянським районним судом Одеської області даної справи, а саме 08 листопада 2019 року, що вбачається з наданих копій квитанцій, а тому зазначена обставина (погашення заборгованості) не впливає на вирішення справи по суті, оскільки на момент розгляду 03 жовтня 2019 року місцевим судом справи заборгованість по аліментах у боржника ОСОБА_1 була, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а. с. 6).
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, а тому суд першої інстанції правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності.
До доводів апелянта про те, що він мав намір виконати постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року стосовно накладення на нього стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, проте відповідними органами місцевого самоврядування, до яких він звернувся для відбування стягнення, було повідомлено йому про неможливість надати жодних суспільно корисних робіт для виконання, апеляційний суд ставиться критично, оскільки вказані обставини не позбавляють ОСОБА_1 обов`язку виконувати рішення суду, яке є обов`язковим до виконання.
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе