Справа № 592/12607/19 
Номер провадження 22-ц/816/284/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

27 лютого 2020 року        	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача – Орлова І.В.,
суддів: Собини О.І., Ткачук С.С.,
учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – ОСОБА_3 ,
розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Цюпки Олександра Васильовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 року (суддя Костенко В.Г., повне рішення складено 03 грудня 2019 року) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів – 
в с т а н о в и в :

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням донькою навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення донькою 23 років. Позов мотивовано тим, що донька сторін продовжує навчання, проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, не працює. Крім того, заявниця перебуває на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами та не має матеріальної можливості утримувати доньку, а відповідач участь в утриманні повнолітньої доньки не приймає.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_3 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 за умови продовження навчання, починаючи стягнення з 14 серпня 2019 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів змінити, зменшивши стягнуті з нього аліменти до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу).
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявник за фахом не працює, має нестійкий мінливий дохід від підробітку (3000-4000 гривень на місяць), а також має на утриманні малолітніх доньок від другого шлюбу – ОСОБА_4 , 2007 року народження, та ОСОБА_5 , 2009 року народження. Вказує, що зазначених обставин при визначенні розміру аліментів суд не врахував. Крім того, відповідач зазначає, що про розгляд справи в суді першої інстанції був повідомлений лише 29 листопада 2019 року, копію позовної заяви не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подали відзив та повідомити суд про наявність на його утриманні двох малолітніх дітей.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги та зміну резолютивної частини оскаржуваного рішення.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою ІІ курсу денного відділення УПП факультету Київського національного університету будівництва і архітектури (а.с. 5, 6).
Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27 квітня 2005 року (а.с. 4) їх донька ОСОБА_3 залишилась проживати разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції 03 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та визнання позову (а.с. 44).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував визнання позову відповідачем та вважав, що оскільки повнолітня дочка сторін продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому батько зобов`язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років або до закінчення навчання. При цьому суд вважав, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини від всіх доходів ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Апеляційний суд повністю з таким рішенням погодитись не може з наступних підстав.
Правовідносини сторін врегульовані нормами сімейного законодавства України.
Відповідно до положень статті 199 Сімейного кодексу України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач здатен надавати допомогу на утримання дочки у заявленому позивачкою розмірі. Доказів наявності у відповідача інших утриманців, будь-яких захворювань, наявності регулярного доходу матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач був повідомлений про розгляд справи лише 29 листопада 2019 року, копію позовної заяви не отримував, у зв`язку із чим був позбавлений можливості подати відзив, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки матеріали справи містять заяву ОСОБА_6 від 03 грудня 2019 року про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог (а.с. 44).
У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд не приймає додані ОСОБА_2 до апеляційної скарги докази, а саме: свідоцтво про шлюб від 29 липня 2006 року, а також свідоцтва про народження двох доньок: ОСОБА_4 , 2007 року народження, та ОСОБА_5 , 2009 року народження (а.с. 54-56), оскільки ці докази не були подані до суду першої інстанції, а доказів неможливості їх подання з об`єктивних причин відповідач апеляційному суду не навів.
Виходячи з принципу рівності покладеного на кожного з батьків обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, з урахуванням матеріального становища відповідача та його доньки, яка є працездатною особою, визначений місцевим судом розмір аліментів на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача не можна визнати несправедливим. Підстав для зменшення цього розміру з урахуванням доведених у справі обставин немає.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я та в інших випадках не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.
Водночас, суд першої інстанції помилково вказав, що розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ця гарантія нормами Сімейного кодексу України у випадку стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не передбачена. Отже, в цій частині рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Таким чином, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 рокупідлягає зміні шляхом виключення з абзацу другого резолютивної частини «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Розподіл судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги суд не здійснює, оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів у відповідному розмірі залишається без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Цюпки Олександра Васильовича задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 року змінити, виключивши з абзацу другого резолютивної частини рішення «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови – 27 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач - І.В.Орлов 

Судді: О.І.Собина

С.С.Ткачук