Справа № 161/17425/19 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/262/20  Категорія: 70    	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 лютого 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Киці С.І.,    
       суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,
       розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року,  
В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона з відповідачем з 20.09.1998 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2018 року. Під час шлюбу у подружжя народились діти – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти перебувають на її утриманні. Син ОСОБА_3 закінчив школу і є студентом 1-го курсу Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки факультету фізичної культури, по даний час відвідує секцію дзюдо, має проблеми зі здоров`ям, перебуває на "Д" обліку з 2016 року по кардіологічному тиску. Донька навчається у 6-Г класі ЗОШ № 20 Луцької міської ради Волинської області, всім необхідним для навчального процесу забезпечує її вона. Донька має захворювання хребта, спостерігається в ортопеда, час від часу проходить курс масажу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча офіційно працевлаштований і має таку можливість.
Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у частці у розмірі по 1/4 від усіх видів заробітку окремо на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а на сина продовжувати стягувати до досягнення 23 років, оскільки він навчається.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду – 16.10.2019 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В решті позову відмовлено.
Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи. Суд не прийняв до уваги обставини справи, його пояснення та не прийняв відзив та документи, які він надавав суду для ознайомлення та приєднання до матеріалів справи. Суд не врахував при ухваленні рішення обставини справи, про які він заявляв в судовому засіданні. Перебуваючи в шлюбі з позивачем, він взяв декілька кредитів на споживчі потреби сім`ї, відпочинок та купівлю техніки для дітей, які були витрачені на вказані цілі. Деякі кредити він погасив сам, однак залишилися ще непогашені кредити. В жовтні 2017 року він взяв позику на СП ПАТ "СКФ Україна", в якій працював, на купівлю квартири для сім`ї в розмірі 300000 грн. Також на купівлю квартири він в листопаді 2017 року взяв кредит в АТ "Таскомбанк", який виплачує сам до цих пір. На даний час сума боргу в загальному складає 90000 грн та по позиці 200000 грн. Кожного місяця з нього вираховують кошти на погашення цих боргів, що є непомірним фінансовим навантаженням. Про ці факти він повідомляв суд та надавав документи, однак судом не прийняті до уваги вказані документи і не приєднано їх до матеріалів справи. Також, судом не було враховано, що він має іншу сім`ю, в його дружини є двоє малолітніх дітей, яких він утримує, оскільки їх батько не сплачує аліменти. Його дружина хворіє та потребує постійного дороговартісного лікування, згідно виписки із її медичної карти. Просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2019 року змінити та ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті рішення суду залишити без змін. 
Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим. Під час судового засідання 16.12.2019 року відповідач відзив з додатками суду не надавав, як він стверджує в апеляційній скарзі, незважаючи, що суддею оголошувалася перерва для надання йому можливості надати відзив. Оплата відповідачем придбання для себе житла, наявність іншої сім`ї не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Частину техніки та меблів, на придбання яких відповідач виплачує кредит, він після розірвання шлюбу забрав із собою. Дітям відповідач не допомагає і не бачиться з ними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 може сплачувати в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, визначив їх розмір в частці від заробітку, врахувавши вік та потреби дітей, фактичні обставини справи, законодавчі норми.
Судом встановлено, що сторони з 20 вересня 1998 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 квітня 2018 року у справі №161/2426/18 .
Під час шлюбу в подружжя народилися діти – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Неповнолітні діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.
Відповідач працює на посаді токара-напівавтоматника СП ПАТ «СКФ України», за період з квітня місяця по вересень місяць 2019 року отримав заробітну плату у розмірі 103050, 70 грн., на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Крім того, з вересня 2019 року відповідач працює за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , за період з червня 2019 року по жовтень 2019 року отримав дохід у розмірі 85035, 75 грн.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідач є працевлаштованим, інших осіб на утриманні не має. Відповідач не позбавлений обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. 
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а саме, що він є здоровою, працевлаштованою особою, розмір доходу, стан здоров`я та матеріальне становище дітей і дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на дітей, при цьому визначивши їх розмір в 1/3 частки від заробітку відповідача. Сума стягуваних аліментів відповідає інтересам та потребам дітей. Розмір стягуваних аліментів не є надмірним, а є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Покликання відповідача на необхідність зменшення визначеного судом розміру стягнення аліментів на утримання дітей через необхідність погашення кредитів, які були взяті ним на потреби сім`ї не беруться колегією суддів до уваги, оскільки отримання кредитів та їх погашення не є підставою для несплати аліментів і не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів відповідно до Закону. Погашення кредитів не мають правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів, а можуть бути предметом розгляду при вирішенні спору про поділ майна подружжя. 
Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача знаходяться діти дружини, з якою він створив іншу сім`ю, не підтверджені доказами. Наявність іншої сім`ї не може погіршувати становище власних дітей відповідача, які проживають окремо від батька.
Необхідність дороговартісного лікування дружини відповідача доказами не підтверджено. Докази того, що відповідач витрачає кошти на лікування дружини, в зв`язку з наявністю у неї хвороб, про які він зазначає в апеляційній скарзі, в матеріалах справи відсутні.
Покликання відповідача на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права і не приєднано до матеріалів справи відзив на позов з додатковими документами, який був наданий ним суду під час засідання 16.12.2019 року, не взято до уваги відомості, які ним підтверджено, спростовуються матеріалами справи.
Із звукозапису судового засідання 16.12.2019 року колегією суддів встановлено, що суддею під час засідання було надано відповідачу право на подання відзиву. Відповідач послався на ту обставину, що забув його у камері схову. Судом було оголошено технічну перерву для надання відповідачу можливості надати відзив на позов. Після перерви відповідачем відзив на позов суду так і не було подано. Крім того, на запитання суду про те, чи має відповідач підтверджуючі документи тих обставин, про які він зазначив у своїх поясненнях, відповідач відповів, що вони у нього є, але знаходяться вдома. Будь - яких клопотань відповідач в судовому засіданні не заявляв. Таким чином, судом першої інстанції не порушено норм процесуального права під час судового засідання 16.12.2019 року. Колегія суддів звертає увагу відповідача, що відповідно до цивільного процесуального законодавства, сторони зобов`язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами.
Доводи апеляційної скарги, додані до неї документи, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Головуючий
Судді