Номер провадження: 22-ц/813/1066/20 
Номер справи місцевого суду: 16
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі- ОСОБА_1 
        розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА:
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньогосина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  врозмірі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., в іншій частині вимог відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2019 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів змінено в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову. В решті рішення суду залишено без змін.
01 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, та за її зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь додаткових витрат на утримання сина в частині позовних вимог щодо періоду стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначити щомісячне стягнення додаткових витрат в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятот) гривень. Вимоги обґрунтовувала тим, що нею заявлені вимоги щодо періоду стягнення додаткових витрат на щомісячне лікування сина. Саме ці вимоги були предметом позову з приводу яких сторони давали свої пояснення та докази, судом встановлювалися та досліджувалися фактичні обставини відносно вказаних вимог, досліджувалися надані докази. Проте, в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року не було ухвалено щодо усіх заявлених нею позовних вимог а саме щодо періоду стягнення додаткових витрат.
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Ухвалено додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину виклавши абзац третій резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року наступним змістом:«Стягувати щомісячно з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  в розмірі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати додаткове рішення суду та відмовити заявниці у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити додаткове рішення суду від 30.07.2019 року виклавши в наступній редакції: Стягувати з ОСОБА_2 щомісячно додаткові витрати у розмірі 1500 грн. на користь ОСОБА_1 на утримання та лікування сина - неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,починаючи з 17.12.2018 року, тобто з часу набрання законної сили рішення Київського районного суду . В іншій частині рішення залишити без змін.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.
В силу ст.372 частини 2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.
АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН:
Заявник ОСОБА_2 посилається на те, що додатковим рішенням Київський районний суд фактично змінив суть вказаного рішення, що набрало законної сили, перевищивши свої повноваження,чим порушив вимоги частини 3 ст.270 ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси Попкова І.Г. посилається на судову помилку пов`язуючи її з заявленими позовними вимогами ,котрі були предметом розгляду про щомісячне стягнення додаткових витрат на лікування. При цьому посилається на надання доказів які підтверджують хворобу дитини та потребу в постійному лікуванні. Крім того,посилається на не виконання боржником своїх обов`язків.
       Заявниця ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що районний суд не зазначив в додатковому рішення період з якого часу підлягають стягнення 1500 грн., що унеможливлює його виконання. При цьому зазначає, що в зв`язку з хворобою син потребує постійного лікування.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ: 
Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,що з`явились,перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.
Ухвалюючи додаткове рішення районний суд виходив з того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року не зазначений період стягнення додаткових витрат в розмірі 1500 грн.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -відмовлено. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  в розмірі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., в іншій частині вимог відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2019 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів змінено в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову. В решті рішення суду залишено без змін.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Встановлено, що 22 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами, які під час підготовчого провадження у відповідності до вимог ст. 49 ЦПК України збільшив, та просив змінити розмір та порядок утримання аліментів, що утримуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призначені постановою Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 06.10.2017 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, який під час підготовчого провадження у відповідності до вимог ст. 49 ЦПК України збільшила, та просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову, до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  в розмірі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., в іншій частині вимог відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2019 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів змінено в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову. В решті рішення суду залишено без змін.
       Відповідно до вимоги ст.263-264 ЦПК України резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних 
обставин, висновки по суті розглянутих вимог. 
       Встановлено, що правовідносини регулюються ст.185 СК України. Відповідно до частини 2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України та воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. 
Як вбачається з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року додаткові витрати на дитину визначені фіксованою сумою 1500 грн., а тому додаткове рішення щодо стягнення 1500 грн. щомісячно змінює суть основного рішення,що суперечить вимогам ст.270 ЦПК України.
Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо визначення періоду стягнення щомісячних платежів у розмірі 1500 грн. впливають на суть рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року.
       Хвороба дитини, постійне лікування не може бути правовою підставою для зміни рішення, що набрало законної сили , оскільки законом передбачений інший порядок захисту порушених прав у випадку незгоди з його рішенням.
       З врахуванням вимог ст.376 ЦПК України судова колегія скасовує додаткове рішення суду та ухвалює нове рішення про відмову в заяві ОСОБА_1 оскільки суд першої інстанції порушив вимоги ст.270 ЦПК України змінивши суть основного рішення.
           Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК  України, судова колегія,-     ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року скасувати та прийняти постанову.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 17.01.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева