Єдиний унікальний номер 227/4447/19        Номер провадження 22-ц/804/186/20 

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 січня 2020 року
          
м. Бахмут 

справа  № 227/4447/19

провадження  № 22-ц/804/186/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Хейло Я.В.,
суддів: Будулуци М.С., Корчистої О.І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 
представник заявника - адвокат Трофімчук Віталій Вікторович

заінтересована особа - Новодонецька селищна рада

при секретарі  Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трофімчук Віталій Вікторович, на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року по цивільній справі №227/4447/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новодонецька селищна рада, про встановлення факту родинних відносин (суддя Мацишин Л.С.), постановлену в приміщенні суду в м. Добропілля Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ЗАЯВИ

У жовтні 2019 року заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трофімчук В.В., звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . В свідоцтві про народженні її батьком зі слів матері зазначено ОСОБА_3 , хоча фактично її батьком є ОСОБА_2 . Встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_2 необхідне заявнику для прийняття спадщини.  

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ 

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року  у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що  у померлого ОСОБА_2 є дружина ОСОБА_4 , яка зареєстрована за місцем проживання померлого, а тому фактично прийняла спадщину. Таким чином, на думку суду, у даних правовідносинах вбачається спір про право, що відповідно до положень ч.4 ст.315 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про наявність шлюбних відносин між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не відповідає дійсності, оскільки заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2018 року, яке набрало законної сили 20 лютого 2018 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 27 вересня 1990 року виконкомом Новодонецької селищної ради м.Добропілля Донецької області, актовий запис №42 розірвано.
Таким чином на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не була його дружиною не є спадкоємцем померлого відповідно до вимог спадкового законодавства, а тому відповідно до ст.1268 ЦК України не може вважатись такою, що прийняла спадщину.
Також звертає увагу, що ОСОБА_4 , яка є матір`ю заявника ОСОБА_1 , бажає вирішити питання про спадкування саме на користь ОСОБА_1 , у зв`язку з чим заявник просила викликати ОСОБА_4 до суду для допиту у судовому засіданні у якості свідка.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиви на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Трофімчук В.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав апеляційному суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити скаргу.
Представник заінтересованої особи Новодонецької селищної ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином; надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 34)
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 27.09.1990 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 )
ОСОБА_2 проживав  та був зареєстрований  за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 27 вересня 1990 року виконкомом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис №42.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Заявник ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_2 , а саме встановити той факт, що вона є донькою померлого. Встановлення цього факту необхідно заявнику для отримання права на спадщину. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленим; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4)порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції повністю не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд зазначив, що у померлого ОСОБА_2 є дружина ОСОБА_4 , яка зареєстрована за місцем проживання померлого, а тому вона фактично прийняла спадщину після його смерті. Таким чином, на думку суду, у даних правовідносинах вбачається спір про право на спадщину, що відповідно до положень ч.4 ст.315 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294  ЦПК України).

Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1.Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2.Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3.Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4.Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Відповідно  до  пункту 1  статті 273  (1502-06)  ЦПК суд вправі 
розглядати справи про встановлення  родинних  відносин,  коли  цей 
факт  безпосередньо  породжує юридичні наслідки,  наприклад,  якщо 
підтвердження такого факту необхідне заявникові  для  одержання  в 
органах,  що  вчиняють  нотаріальні  дії,  свідоцтва  про право на 
спадщину,  для оформлення права на пенсію  в  зв`язку  із  втратою 
годувальника.
Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту 
родинних відносин з мотивів,  що заявник може вирішити це  питання 
шляхом  встановлення  неправильності запису в актах громадянського 
стану.
Разом з  цим  для  розгляду в порядку окремого провадження не 
може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, 
якщо  заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє 
право на жиле приміщення або на обмін жилого  приміщення.  У  разі 
відмови  в  задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або 
на  обмін  жилого  приміщення,  заінтересована  особа  має   право 
звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Апеляційний суд вважає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про наявність у даному випадку спору про право у зв`язку із наявністю інших спадкоємців.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єшДіаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 379 ЦПК України  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги  позивача про неправильне застосування норм процесуального права  знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга  підлягає задоволенню, а ухвала Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий               Я.В. Хейло    

Судді                 М.С. Будулуца

О.І. Корчиста