ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/184/20 Справа № 176/2789/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участі захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Лапшина В.В., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин,  ОСОБА_1 , 14 листопада 2019 року о 01 год. 02 хв. в м. Кривий Ріг, Тернівського району, по вул. Черкасова №24 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ALCOTEST №6820» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №588 від 14.11.2019 року. Результат огляду 0,22 проміле. Зафіксовано на відеореєстратор Ксіомі, Бодікамера АЕ00222. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.
Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі,  ОСОБА_1 зазначає, що, згідно відеозапису вбачається, що у працівника поліції виникли об`єктивні сумніви, хто саме керував транспортним засобом, але розгляд справи продовжив щодо ОСОБА_1 , що є недопустимим, оскільки відповідальність повинна нести саме винна особа.
Також, з відеозапису вбачається, що працівник поліції, у порушення інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, встановив мундштук до приладу після сигналу готовності драгеру та проголошення номеру тесту, при цьому не зробивши контрольний забір повітря, відразу здійснив тест. 
ОСОБА_1 погодився з результатом тесту під психологічним тиском з боку поліцейського.
Суд не звернув уваги на покази тесту і, за яких умов він був здійснений, а саме, зважаючи на температуру повітря під час проведення тесту, яка становила +8 С, межа допустимої погрішності становитиме +/- 0.05 мг/л і, якщо добавити до 0.2 проміле, що є нормою, то отримаємо 0.25, у зв`язку з чим, показник ОСОБА_1 0.22 проміле є допустимим і знаходиться в межах норми.
Також, судом не було враховано, що протокол про адміністративне правопорушення було складено лейтенантом поліції Луговецьким В.В., а всі процесуальні дії щодо забору матеріалів по даній адміністративній справі вчиняла інша особа - лейтенант поліції Ткаченко Д., що є недопустимим. 
Вислухавши думку захисника Лапшина В.В., який просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції належним чином з`ясував обставини справи, викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи.

На переконання суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №340571 від 14.11.2019 року, який ніким не спростовано. 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначеними у ньому результатами приладу «ALCOTEST №6820», який використовувався під час огляду ОСОБА_1 , який зафіксував 0,22 проміле;
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- рапортом патрульного поліцейського та відеозаписом із зафіксованим на ньому фактом правопорушення, скоєного ОСОБА_1 .
Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду про доведеність винних дій ОСОБА_1 .

       Ці докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи. 

Факт вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1  підтверджується поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили у своїх поясненнях, що при проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» результат водія  ОСОБА_1 склав 0, 22 проміле.
Тобто при проходженні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, прилад показав результат вище допустимої норми - 0.2 проміле алкоголю у крові. Вказаний результат був зафіксований у квитанції та акті, де ОСОБА_1 поставив свій підпис та погодився з результатами тестування, тобто не оскаржував його, а тому не направлявся працівниками поліції до спеціального лікувального закладу.
Крім того, як вбачається з чеку, огляд на стан сп`яніння було проведено за допомогою вказаного технічного пристрою, який пройшов калібрування та відсутні порушення проходження зазначеного тестування. В матеріалах справи наявні сертифікат якості вказаного технічного пристрою, а тому не має сумнівів щодо використання технічного пристрою.
ОСОБА_1 пройшов оглядна на стан сп`яніння за допомогою Драгера, заперечень, зауважень з цього приводу у нього не виникало та він був згоден з результатами.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляції про порушення з боку працівників поліції проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , є безпідставними. 
Твердження ж ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено ОСОБА_4 , а всі процесуальні дії щодо забору матеріалів вчиняв ОСОБА_5 не є порушенням з боку працівників поліції, оскільки у цей день вони обидва здійснювали патрулювання у складі одного екіпажу та діяли відповідно до норм, передбачених чинним законодавством. 
Що стосується доводів Удалова О.В. про недійсність результатів огляду, посилаючись при цьому на температуру повітря у той день, яка становила +8 С, у зв`язку з чим, межа допустимої погрішності може становити +/- 0.05 мг/л, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказана погрішність не встановлена, тоді як вона може бути не тільки, як -, так і +.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , зокрема, про те, що результати тесту він визнав під психологічним тиском працівників поліції не можна визнати обґрунтованими та суд визнає їх, як намагання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення,оскільки ніяких скарг з приводу незаконних дій працівників поліції не було заявлено ОСОБА_1 . Крім того, вказані процесуальні дії працівниками поліції виконувалися у присутності двох понятих.

Доказів, які не досліджувались судом першої інстанції, апелянтом не надано.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається. 

Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                          Н.І. Калініч