ПОСТАНОВА
Іменем України

24 лютого 2020 року 

м. Київ
справа №826/5103/17
адміністративне провадження №К/9901/62848/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_1 - Баховського Михайла Михайловича 
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2018 (суддя Григорович П.О.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 (колегія у складі суддів Сорочка Є.О., Літвіної Н.М., Федотова І.В.,)
у справі №826/5103/17 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Україна" 
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди Олександра Миколайовича, 
за участю третьої особи - ОСОБА_1 
про визнання протиправними дій.

І. РУХ СПРАВИ

1.          Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії про скасування реєстраційної дії державного реєстратора Лазова Івана Володимировича Філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва від 13.09.2016 індексний номер рішення 31358849, про що приватним нотаріусом Шкодою О.М . зроблено запис № 32038232 від 25.10.2016.
2.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018, у задоволенні позову відмовлено. 
3.          Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції у рішенні від 05.02.2018 у, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, зазначив, що скасування реєстраційної дії від 13.09.2016 було пов`язане із прийняттям рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 № 22-ц/796/9522/2016, яким було скасоване рішення першої інстанції про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Тобто підставою для відмови у задоволенні позову слугувало рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 № 22-ц/796/9522/2016.
4.          Згодом 15.06.2018 до суду першої інстанції надійшла заява ТОВ "Сівер Україна" про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 у справі 826/5103/17 за нововиявленими обставинами, яка обґрунтована тим, що 16.05.2018 Верховним Судом прийнято постанову, якою скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 в цивільній справі №2-1413/07, яке було покладено в основу рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 про відмову в задоволенні позовних вимог.
5.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018, заяву ТОВ "Сівер Україна" про перегляд судового рішення від 05.02.2018 за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №826/5103/17 задоволено: скасоване судове рішення від 05.02.2018 в адміністративній справі №826/5103/17 та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ТОВ "Сівер Україна" задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення про скасування, серія та номер: 32038232 від 25.10.2016, видавник: приватний нотаріус Шкода Олександр Миколайович, на підставі якого Шкодою Олександром Миколайовичем вчинено реєстраційну дію про скасування реєстраційної дії державного реєстратора Лазова Івана Володимировича Філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва від 13.09.2016 індексний номер рішення 31358849.
6.          02.10.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника третьої особи на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018. У касаційній скарзі скаржник просив скасувати зазначені рішення у зв`язку з тим, що справа відноситься до юрисдикції загальних судів.
7.          Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2018 було відкрито провадження у справі. Відзив від позивача надійшов 31.10.2018. Скаржник та Позивач заявляли клопотання про розгляд справи за участі сторін, однак ухвалою від 02.03.2020 Верховний Суд відмовив у задоволенні такого клопотання. 
8.          Ухвалою від 24.09.2019 Верховний Суд передав справу на розгляд Великої Палати, однак Ухвалою від 23.12.2019 справу було повернуто до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії у зв`язку з тим, що Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, розгляд цієї справи Великою Палатою Верховного Суду є недоцільним.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 у справі № 2-1413/2007, яким було задоволено позов ТОВ «Сівер Україна» та визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень № 97, № 98, № 102, загальною площею 564,50 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27.09.2004 між ОСОБА_4 особисто та як представником ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (з одного боку - продавці) та ОСОБА_1 (з іншого боку - покупець). В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Сівер Україна) про визнання добросовісним набувачем та визнання за ним права власності відмовлено.
10.          На підставі вказаного рішення відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 67945252 Лазорем Іваном Володимировичем, Філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва, 13.09.2016 внесено відомості до реєстру, індексний номер рішення 31358849, згідно яких скасовано право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: нежилі приміщення, загальною площею 1134.70 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 544029380000; додаткові відомості: приміщення № 102 цокольного поверху, приміщення № 97 , приміщення № 98 І -го поверху загальною площею 564.50 кв.м, що складає 50/100 частин від нежилих приміщень площею 1134,70 кв.м.; дата державної реєстрації 06.09.2016.
11.          Згодом рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 № 22-ц/796/9522/2016 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 у справі № 2-1413/2007 скасовано, у задоволенні позову ТОВ «Сівер Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи - Благодійна організація «Благодійний фонд «Християнский», Прогресивна соціалістична партія Україна про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено, в іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 у справі № 2-1413/2007 залишено без змін.
12.          На підставі цього рішення у відповідності до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71797304 від 31.10.2016, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М. 25.10.2016 прийнято рішення, індексний номер рішення 32038232, яким скасовано реєстраційну дію Лазора Івана Володимировича , Філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва, індексний номер рішення 31358849 від 13.09.2016, щодо об`єкту нерухомого майна: нежилі приміщення, загальною площею 1134.70 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 544029380000; додаткові відомості: приміщення № 102 цокольного поверху, приміщення № 97, приміщення № 98 І-го поверху загальною площею 564.50 кв.м, що складає 50/100 частин від нежилих приміщень площею 1134,70 кв.м.
13.          Не погодившись із скасуванням реєстраційної дії від 13.09.2016 (індексний номер рішення 31358849), позивач звернувся до суду з позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

14.          В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди Олександра Миколайовича (далі - відповідач) щодо скасування реєстраційної дії державного реєстратора Лазова Івана Володимировича Філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва від 13.09.2016 індексний номер рішення 31358849, незаконною, такою, що вчинена всупереч п.6 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
15.          Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. В обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення посилався на відсутність підстав для відмови у державній реєстрації.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16.          Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що рішення суду, яке слугувало підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про скасування державної реєстрації права власності, скасоване як неправомірне. Неправомірне рішення суду, яке стало підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень певного рішення, не може свідчити про правомірність останнього навіть у випадку чинності вказаного рішення суду на момент прийняття суб`єктом владних повноважень свого рішення, яке вплинуло на права третіх осіб.
17.          Також у рішенні суд апеляційної інстанції зазначив, що у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача як державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Тобто даний спір підсудний адміністративному суду, а тому доводи апеляційної скарги про належність розгляду даної справи за правилами іншого судочинства були відхилені колегією суддів суду апеляційної інстанції.
18.          Позивач у своєму відзиві покликається на правомірність рішень судів попередніх інстанцій, оскільки спір про право у справі відсутній.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

19.           У касаційній скарзі скаржник наголошує, що висновки судів першої та апеляційної інстанції є передчасними, зробленими без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.
20.          Зазначає, що оскаржувані рішення прийняті з порушеннями норм процесуального права, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, адже спір не є публічно-правовим та виник з майнових правовідносин. 
21.          Суди попередніх інстанцій не врахували, що дану справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки викладені в позовній заяві обставини справи характеризують виключно виникнення, припинення права власності. 

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22.          Перевіряючи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права при вирішенні даного спору, Суд зазначає таке.
23.          В ухвалі від 23.12.2019, якою справу повернуто Касаційному адміністративному суду, Велика Палата Верховного Суду зазначила:

«Як згадано вище, у касаційній скарзі скаржник притримується думки, що предметом спору у цій справі є вимога про скасування реєстраційної дії, яка пов`язана із прийняттям Апеляційним судом м. Києва рішення від 19 жовтня 2016 року у справі № 22-ц/796/9522/2016, яким скасоване рішення першої інстанції про визнання недійсним договору купівлі-продажу, тобто спір стосується цивільного права, й зважаючи на суб`єктний склад має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Правова позиція у подібних правовідносинах щодо юрисдикції спорів стосовно вимог фізичних чи юридичних осіб з реєстрацією та правомірністю набуття права власності на спірне нерухоме майно неодноразово висловлювалась у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7749/16 та від 06 лютого 2019 року у справі № 826/19262/16.
Зокрема, у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 826/19262/16 у контексті спірних правовідносин, які виникли через незгоду позивача із рішенням про визнання протиправними дій державного реєстратора та приватного нотаріуса щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно і скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою вже зареєстровано право власності на це майно.
У цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що     належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у спорі державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює цивільно-правового характеру правовідносин.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, які були вчинені за заявами інших осіб, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, здійснено державними реєстраторами реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням чи порушенням вимог законодавства».

24.          Суд бере до уваги, що підставою звернення до суду стали протиправні, на думку позивача, реєстраційні про скасування реєстраційної дії державного реєстратора Лазова Івана Володимировича Філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва від 13.09.2016 індексний номер рішення 31358849, про що приватним нотаріусом Шкодою О.М. зроблено запис № 32038232 від 25.10.2016.
25.          Позивач оскаржує до адміністративного суду дії суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора, посилаючись при цьому на недотримання цими суб`єктами встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.
26.          Однак з підстав позову вбачається, що незаконність, на думку позивача, реєстрації таких змін пов`язана з тим, що реєстрація була здійснена при зареєстрованому записі про обтяження 8308486 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва. Тобто звернення Позивача до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин, а  позивач має на меті захист свого речового права на об`єкт реєстраційних дій, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
27.          За таких обставин Суд вважає, що права, які позивач вважає порушеними, порушені не державною реєстрацією, а діями третьої особи, тому без правової оцінки відносин між позивачем та третьою особою спір не може бути вирішено, а майнове право не може бути захищене ефективно.
28.          Звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред`явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших.
29.          До компетенції адміністративних судів, на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, належали публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
30.          Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
31.          Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
32.          Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
33.          Отже, Суд вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності юридичної особи.
34.          За таких обставин Суд вважає, що між позивачем та відповідачем (суб`єктом владних повноважень) немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. 
35.          Відповідно до     ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право     на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
36.          За правилами ч. 1     ст. 19 ЦПК     України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
37.          Пунктом 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
38.          Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
39.          Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
40.          Отже, Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини стосуються речового права на спірне нерухоме майно, яке на думку позивача, набуто третьою особою у неналежний спосіб, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
41.          За таких обставин, спір у цій справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.
42.          Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 у справі №826/14180/17, і Суд не вбачає підстав для відступу.
43.          Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
44.          Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
45.          Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
46.          Зважаючи на вищенаведене, позивачу слід роз`яснити право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. У разі неподання такої заяви, справу буде повернуто до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись ст. 238, 239, 343, 349, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_1 - Баховського Михайла Михайловича задовольнити частково.
2.          Рішення  Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №826/5103/17 скасувати.
3.          Провадження у справі № 826/5103/17 закрити.
4.          Повідомити позивачу, що спір може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.
5.          Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб