Номер провадження: 22-ц/813/591/20 
Номер справи місцевого суду: 497/1863/18
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді Ващенко Л.Г.
суддів - Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 серпня 2019 року (одноособово суддя Кравцова А.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
29.10.2018 року акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулось із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 113 267,11 гривень.
Позов обґрунтовано наступним.
24.06.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 
В заяві про укладення кредитного договору від 24.06.2011 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. 
Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, станом на 31.07.2018 року має місце заборгованість в сумі 113 267,11 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 3 256,76 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 110 010,35 гривень за користування кредитом в період з 24.06.2011 року по 30.05.2018 року. 
Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 21.08.2019 року у позові відмовлено в повному обсязі.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)        
Банк не погодився із рішенням суду від 21.08.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга представника Банка зазначає: 
Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Строк дії картки вказано на лицевій кроні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. За умовами укладеного кредитного договору, відповідачем отримана кредитна картка, яка перевипускалася за зверненням відповідача, що підтверджується довідкою про видані кредитні картки та випискою по рахункам відповідача. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним літом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на пере випущеній картці. Отже, строк картки (з урахуванням її перевипуску) - до останнього дня 07/16. З виписки по картковим рахункам відповідача вбачається, що останній отримав кредитну картку, користувався нею (знімав кошти у банкоматах, розраховувався за покупки в магазинах, поповнював баланс мобільного телефону, а також частково сплачував заборгованість, тобто користувався кредитною карткою і після її перевипуску.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
У постанові НБУ № 705 від 05.11.2014 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використанні під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді кетового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо».
Судом першої інстанції прийнято рішення без врахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6- 4цс14, а також правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах у справі № 91/8058/15-ц від 01.03.2018 року та справі № 743/150/17 від 27.02.2019 року.
Зокрема, у постанові від 27.02.2019 року по справі № 743/150/17, провадження № 61- 135св18, Верховний Суд зазначив: "Висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил, які є складовою кредитного договору, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно. За таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки."'
Перебіг позовної давності щодо повернення ОСОБА_1 кредиту починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 31.07. 2016 року, тоді як Банк звернувся із позовом 20.10.2018 року, тобто в межах 3-річного строку позовної давності.
Судом залишено поза увагою також той факт, що 24.10.2015 року відповідач здійснив платіж за укладеним кредитним договором для часткового погашення заборгованості, зокрема сплатив 998 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
24.06.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого 24.06.2011 року відповідач підписав заяву та отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 5,5 зворот).
Банк виконав вимоги кредитного договору і надав відповідачу кредитні кошти, які визначені у договорі, що не спростовано відповідачем.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує і протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту, внаслідок чого у позичальника перед Банком утворилась заборгованість за кредитом, зокрема станом на 31.07.2018 року заборгованість за тілом кредиту становить 3 256,76 гривень.
За розрахунками Банка, загальна сума заборгованості  станом на31.07.2018 року складає 113 267,11 гривень, з яких: 3 256,76 гривень - заборгованість за кредитом; 110 010,35 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом в період з 24.06.2011 року по 30.05.2018 року. 
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.
Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанціїу зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.
Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що Банк пропустив строк позовної давності (а.с.142). 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.  Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.  Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України).
Позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
24.06.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого 24.06.2011 року відповідач підписав заяву та отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного говору, картка діє в межах визначеного нею строку і діє до останнього календарного дня вказаного місяця. 
За умовами укладеного кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 отримав кредитну картку, яка за зверненням відповідача перевипускалась. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку.
Зазначені обставини підтверджуються довідкою про видані кредитні картки та випискою по рахункам відповідача (а.с.76-79).
Відповідно до довідки від 28.03.2019 року і витягу з особового рахунку за період з 24.06.2011 року по 28.03.2019 року, ОСОБА_1 , на підставі договору від 24.06.2011 року, отримав картки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 зі строком дії перевипущеної картки - до останнього дня 07/16.
З виписки по картковим рахункам ОСОБА_1 вбачається, що останній отримав кредитну картку, користувався нею (знімав кошти у банкоматах, розраховувався за покупки в магазинах, поповнював баланс мобільного телефону, а також частково сплачував заборгованість), кредитною карткою відповідач користувався і після її перевипуску.
Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За загальними правилами перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 
21.08.2019 року представник відповідач подав заперечення на позов, в яких послався на пропуск Банком строку позовної давності (а.с.130-133).
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між Банком та ОСОБА_1 укладено 24.06.2011 року. На підставі договору від 24.06.2011 року, ОСОБА_1 отримав картки за № НОМЕР_1 і за № НОМЕР_3 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня - липень 2016 року (а.с. 76).
ОСОБА_1 періодично користувався платіжними картками, сплачував заборгованість за наданим кредитом, останній платіж він здійснив 16.02.2014 року (а.с. 78).
Платежі, які здійснені після 16.02.2014 року, списані Банком з рахунка відповідачка автоматично.
З огляду на те, що перевипущена картка № НОМЕР_3 діяла до останнього дня липня 2016 року, строк позовної давності для Банка спливав 31.07.2019 року.
29.10.2018 року, в межах строку позовної давності, Банк звернувся із позовом за захистом порушеного права (с.с.2-4).
Тому порушене право Банка в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню судом апеляційної інстанції.
Позов заявлено із посиланням на те, що договором і "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку" передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків.
24.06.2011 року відповідач підписав анкету-заяву, яка не зазначає процентну ставку по кредиту й не містить умови про встановлення відповідальності позичальника у вигляді сплати процентів (а.с. 5,5 зворот).
Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, Банк, крім розрахунку заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.
Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов  позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.6) не є доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з Витягом з Тарифів та Витягом з Умов  і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов ПриватБанку.
До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з червня 2011 року по жовтень 2018 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с. 9-32).
Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України).
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.
Виходячи з того, що Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу Умови, анкета-заява не містить відомостей про домовленості сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитними коштами.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи та аргументи Банка у скарзі щодо необґрунтованості відмови у позові з підстав пропуску строку позовної давності прийняті до уваги колегією суддів і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Доводи Банка про доведеність вимог в частині стягнення заборгованості за процентами не приймаються до уваги.
Анкета-заява, а також інші матеріали справи не містить належних доказів того, що позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений із Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, що діяли на момент підписання анкети-заяви від 24.06.2011 року і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов Банку.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Банк, як кредитор і позивач, повинен довести факт того, що позичальник був ознайомлений і прийняв Умови та Правила, а також Тарифи, що діяли 24.06.2011 року, на момент укладення кредитного договору.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Оскільки позивач не довів своїх вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, право позивача підлягає захисту судом шляхом часткового задоволення позову зі стягненням заборгованості по кредиту у розмірі 3 256,76 гривень.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч. 1 п.п.1-4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про пропуск Банком строку позовної давності, висновки суду не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права, суд неправильно застосував норми матеріального права - ст. ст. 256, 257 ЦК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Апеляційна скарга Банка підлягає частковому задоволенню. За подачу позовної заяви Банком сплачено мінімальний розмір судового збору - 1 762 гривень (а.с.1), а за подачу апеляційної скарги - 2 643 гривень (1 762х150%, а.с.150).
Оскільки судовий збір (1 762 гривень і 2 643 гривень) сплачено виходячи з мінімальної ставки судового збору, Банк має право на відшкодування судових витрат у повному обсязі.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
        
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 серпня 2019 року - скасувати.
Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_4 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 256,76 гривень і судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 762 гривень, а також судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 643 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 13.01.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков