ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/931/20 Справа № 185/5126/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов  В. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
       головуючого – Варенко О.П.,
       суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року 
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу,

В С Т А Н О В И Л А:

       У червні 2018 року позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в обґрунтування якої посилався на те, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються ПАТ «Дніпропетровськгаз», об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . 
12 червня 2017 року при перевірці дотримання вимог Кодексу ГРС представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» за адресою: АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_1 встановлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, про що, за участю споживача ОСОБА_1 складено відповідний акт про порушення №117/169. У зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу, за період з 12.06.2016 року по 31.05.2017 року в сумі 133 209,76 грн. 
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
       Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
       Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неправильно обгрунтував свою позицію тим, що відповідач  ОСОБА_1  перестала бути споживачем послуг з постачання природного газу та стороною за договором про постачання газу з моменту дарування будинку, а тому не несе відповідальність за порушення правил споживання газу. Так, 12.06.2017 року під час перевірки дотримання вимог Кодексу ГРС представниками AT «Дніпропетровськгаз» на об`єкті за адресою:  АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_1  встановлено факт порушення, а саме: несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, виявлено дію спрямованого магнітного поля на лічильний механізм марки «Октава-Al» типорозміру G4/G6, заводський номер  НОМЕР_1 , рік випуску - 2013. За участю споживача складено відповідний акт про порушення за № 117/169. Даний акт особисто підписано споживачем ОСОБА_1 , що свідчить про достовірність даних, вказаних в акті. Крім того,  ОСОБА_1 , підписуючи акт про порушення, як споживач не зазначила жодних заперечень чи зауважень відносно того, що вона не є споживачем послуг за даною адресою. Відповідач не зазначила також своїх заперечень і під час підписання акту експертизи.
       Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції посилався на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 185/4299/17, де суд зробив висновки, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг з постачання природного газу за вищевказаною адресою. Однак, зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не наділена правом вимоги щодо захисту свого права як споживача за вказаними послугами, що не позбавляє АТ «Дніпропетровськгаз» права на стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) обсяг природного газу, яка утворилася внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 . 
       Крім того, ні Законом України «Про ринок природного газу», ні Кодексом ГРС не передбачено, що побутовий споживач, який як фізична особа, що придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень повинен бути власником даного житлового приміщення. 
       Для задоволення акту про порушення, достатньо лише самого факту несанкціонованого відбору природного газу і не є обов`язковим встановлення того, що таке втручання вчинене саме власником, тобто ОСОБА_1 , а тому зазначені висновки в рішенні суду, що стороною позивача не надано підтверджень, що саме ОСОБА_1 здійснювала несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу та несанкціонований відбір природного не можна визнати такими, що ґрунтуються на нормах діючого законодавства.
       Відповідач подала до суду відзив на апеляційну скаргу, де зазначає, що АТ «Дніпропетровськгаз» не подало до суду жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що саме вона здійснювала несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу та несанкціонований відбір природного газу. 
       Акт про порушення № 117/169 від 12.06.2017 року був складений не у її присутності і не в будинку АДРЕСА_1 , а наступного дня, 13.06.2017 року, у Павлоградському відділенні АТ «Дніпропетровськгаз», що підтверджується складеними представниками АТ «Дніпропетровськгаз» Актом №0320549462 від 12.06.2017 року про демонтаж засобу вимірювальної техніки для позачергової повірки, Актом № 0320549462 від 12.06.2017 року про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи і Актом № 0320549462 від 12.06.2017 року про виявлення порушень, які підписані не відповідачем, а ОСОБА_2 , яка насправді проживає у вищезазначеному будинку.
       Помилившись у визначенні споживача природного газу у зазначеному будинку, представники АТ «Дніпропетровськгаз» запросили її прибути за адресою: АДРЕСА_2 для проведення експертизи лічильника газу, 13.06.2017 року вона прибула до Павлоградського відділення АТ «Дніпропетровськгаз», де були складені і підписані Акт про порушення № 117/169 від 12.06.2017 року та Акт експертизи лічильника газу № 61 від 13.06.2017 року. Про право внести зауваження та заперечення до актів повідомлено не було. Отже, не встановили власника будинку, а просто попросили підписати надані документи. Вказане призвело до того, що Акт про порушення № 117/169 від 12.06.2017 року було складено на сторонню особу, а не на споживача природного газу у будинку АДРЕСА_1 .
       Зазначає, що вона не є власницею домоволодіння АДРЕСА_1 , вона не зареєстрована і не проживає в будинку, не придбавала і не має наміру придбати природний газ з метою використання для власних побутових потреб за вказаною адресою, що підтверджується відбитком штампу про її зареєстроване місце проживання у паспорті, довідкою про склад сім`ї, а також відсутністю договору на придбання природного газу за вказаною адресою, укладеного між нею та АТ «Дніпропетровськгаз». Домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , який проживає у зазначеному будинку, споживає природний газ та сплачує рахунки за його споживання, які надходять від АТ «Дніпропетровськгаз».
       Посилається на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2018року у цивільній справі № 185/8638/17, яким встановлено, що вона фактично не є споживачем за послугами, які надаються АТ «Дніпропетровськгаз», так як не є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , не проживає у ньому та не споживає природний газ. 
       Зазначає, що жодних дій, спрямованих на несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу вона не чинила, про що свідчить цілісність заводської пломби повірочного тавра та пломби АТ «Дніпропетровськгаз» № ДН ГАЗ № 58294850.
       Намагаючись будь-якими способами довести, що вона є споживачем природного газу у будинку АДРЕСА_1 , АТ «Дніпропетровськгаз» надало до апеляційного суду «доказ» - заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем від 12.02.2016 року, яка, начебто, підписана нею, і підтверджує, що вона є споживачем послуг з розподілу та постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 Але цей доказ не було прийнято судом першої інстанції, оскільки порушено порядок його подання, крім іншого, вона не підписувала таку заяву, в ній підпис зроблений сторонньою особою.
       На підставі викладеного, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін. 
       Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 була споживачем послуг з газопостачання, які надавав Павлоградський УЕГГ ВАТ «Дніпропетровськгаз», так як була власником будинку АДРЕСА_1 . 
       Газопостачання здійснювалось на підставі типового договору, до якого приєдналась ОСОБА_1 , сплачуючи надані послуги.
       Згідно договору дарування житлового будинку від 21.11.2015 року, ОСОБА_1 подарувала вказаний будинок ОСОБА_3 (а.с.96-97).
       Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.11.2015 року, право власності на зазначений будинок зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.93-94).
       Відповідач у вищевказаному будинку не зареєстрована і не проживає, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 11.11.1996 року, довідкою про склад сім`ї від 27.10.2017 року, виданою Головою квартального комітету вулиці Шахтарської Слави м. Павлоград. 
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2018 року у цивільній справі № 185/8638/17 встановлено, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг позивача з постачання природного газу. 
       Позивачем не надано жодних доказів про те, що саме ОСОБА_1 є власником зазначеного будинку та що проживає у вказаному будинку, а також не надано підтверджень що саме ОСОБА_1 здійснювала несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу та несанкціонований відбір природного газ .
       У порушення вимог Кодексу про газорозподільну систему представниками позивача складено акт про виявлення у ОСОБА_1 несанкціованого втручання в роботу лічильника газу. За вказане порушення було донараховано заборгованість у сумі 133 209,76 грн.
       Так, відповідно до пункту 8.1. типового договору розподілу природного газу, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.
       Пунктом 1 розділу 3 глави 11 Кодексу ГРС встановлено, що до порушень споживача відноситься несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу.
       Пунктами 1.11 розділу 11 глави 5 Кодексу ГРС встановлено, що після складання акта про порушення, споживачу провадиться донарахування спожитого газу.
       Отже, зазначені положення регулюють відповідальність споживача газу, між тим встановлено, що відповідач у справі не є стороною договору з позивачем та споживачем газу.
       Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.11, 14 ЦК України прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.         Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. 
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу та стороною за договором про постачання газу і несе відповідальність за порушення правил споживання газу, оскільки вона була присутня під час складання Акту про порушення № 117/169 від 12.06.2017 року та підписала його, не вказуючи жодних зауважень, особисто підписала Акт експертизи лічильника газу № 61 від 13.06.2017 року, не вказуючи жодних заперечень; а також посилання на те, що ні Законом України «Про ринок природного газу», ні Кодексом ГРС не передбачено, що побутовий споживач, який як фізична особа, що придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб та опалення своїх житлових приміщень повинен бути власником даного житлового приміщення, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав
Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач – споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Отже, для того, щоб відповідач була споживачем природного газу і до неї можна було пред`явити вимоги щодо стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу спожитого у будинку АДРЕСА_1 , остання повинна бути власником будинку, до якого постачається природний газ, або повинна проживати у зазначеному будинку і отримувати житлово-комунальні послуги, або повинна придбавати природний газ для власних побутових потреб, або мати намір придбати природний газ для особистих потреб за вказаною адресою.
Між тим, договір дарування житлового будинку від 21.11.2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , виданого Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 11.11.1996 року та довідка про склад сім`ї від 27.10.2017 року свідчать про протилежне. 
Крім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2018 року у цивільній справі № 185/8638/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та відновлення становища, яке існувало до порушенням, де предметом спору було також питання постачання природного газу до будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 фактично не є споживачем за послугами, які надаються відповідачами, так як не є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , не проживає у ньому та не споживає природний газ, а тому не має права вимоги щодо захисту свого права, як споживача, так як таким не є.
Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, дане рішення набрало чинності 26.03.18. Відомостей про його оскарження сторонами матеріали справи не містять, а згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
 
Отже доводи апеляційної скарги про те, що вказане рішення суду не позбавляє ПАТ «Дніпропетровськгаз» права звертатися до ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу є необґрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги про те, що заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, яка підписана ОСОБА_1 , свідчить про те, що остання була споживачем; що ця заява не була подана до суду першої інстанції, оскільки витребувана позивачем з відповідного органу після ухвалення рішення суду, не можуть бути прийняті судом до уваги.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, обов`язок надання доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень покладається на сторін.
Позивач, звертаючись до суд з позовом та приймаючи участь у розгляді справи не приклав зусиль для вчасного отримання та подання до суду належних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження своїх вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на встановлені судом обставини справи, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та переоцінки доказів, право на оцінку яких має лише суд, згідно ст.89 ЦПК України.
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем в зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» – залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова