ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1391/20 Справа № 183/6013/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,–

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 17 жовтня 2007 року між АТ «ПУМБ», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ПУМБ», та ОСОБА_2 , укладений кредитний договір № 5754409, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 250548,00 дол. США, а ОСОБА_2 в свою чергу зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше ніж 17 жовтня 2027 року. Так, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 перед АТ «ПУМБ» за Кредитним договором, між сторонами було укладено договори іпотеки № 5755085, № 5755079, № 5755090, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровської міського нотаріального округу Козіною А. В. від 17 жовтня 2007 року. Позивач, свої зобов`язання перед ОСОБА_2 щодо видачі кредитних коштів за укладеним кредитним договором виконав належним чином і у повному обсязі. А позичальник, в свою чергу, допустив порушення умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у зв`язку із чим банк був змушений звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості. Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2012 року у справі № 419/7169/12 позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено в повному обсязі. 29 червня 2016 року старшим державним виконавцем Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеско А. В. в рамках виконавчого провадження № 50862489, відкритого на підставі виконавчого листа по справі № 419/7169/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Таким чином, станом на сьогоднішній день вищезазначене рішення суду не виконано, заборгованість не була погашена навіть частково. 08 червня 2017 року, після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_2 було здійснено об`єднання вищезазначених трьох земельних ділянок в одну та відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 89138084 від 08 червня 2017 року, новим власником вищезазначеної земельної ділянки є ОСОБА_1 (підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу серія та номер: 2036, від 04 вересня 2013 року).
Вищенаведені обставини унеможливлюють звернення стягнення на предмет іпотеки у межах виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , або в будь-який інший спосіб задовольнити законні вимоги ПАТ «ПУМБ». У зв`язку з чим позивач просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 30.11.1998р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перед АТ «ПУМБ» за Кредитним договором № 5754409 від 17 жовтня 2007 року, що встановлена рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2012 року у справі № 419/7169/12 в сумі 804 000, 00 гривень (вісімсот чотири тисячі гривень 00 копійок), звернути стягнення на предмет іпотеки – земельну ділянку площею 0,6103 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1223285500:03:006:0347, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 (підстава виникнення права власності: договір купі продажу, серія та номер: 2036, від 04 вересня 2013 року); встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів початковою ціною, визначеної на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності в розмірі 804 000, 00 гривень (вісімсот чотири тисячі гривень 00 копійок) та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року позовні вимоги задоволені. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором  ОСОБА_2  перед АТ «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 5754409 від 17.10.2007 р. в сумі 804000,00 грн., яка встановлена у відповідності до рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2012 р. (справа № 419/7169/12), звернути стягнення на предмет іпотеки – земельну ділянку загальною площею 0,6103 га, кадастровий номер № 1223285500:03:006:0347, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою:  АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 у відповідності до договору купівлі-продажу від 04.09.2013 р., встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з визначенням ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.Вирішено питання щодо судових витрат.
Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на неправильне застосування норм матеріального права.
АТ «ПУМБ» відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року — без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.
Третя особа своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  не скористалась.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», (правонаступником якого за установчими документами є позивач – АТ «ПУМБ»), та ОСОБА_2 , укладений кредитний договір № 5754409, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 250548,00 дол. США та зобов`язався використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше ніж 17 жовтня 2027 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 перед АТ «ПУМБ» за укладеним кредитним договором, між сторонами було укладено:
- договір іпотеки № 5755085 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровської міського нотаріального округу Козіною А. В. від 17 жовтня 2007 року за реєстровим № 2404, згідно з умовами якого в іпотеку було передано наступне нерухоме майно земельна ділянка, площею 0,181 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0263, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Нерухоме майно належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровської нотаріального округу Козіною А. В. 17 жовтня 2007 року № 2400, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2423640;
- договір іпотеки № 5755079 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровської міського нотаріального округу Козіною А. В. від 17 жовтня 2007 року за реєстровим № 2405, згідно з умовами якого в іпотеку було передано наступне нерухоме майно земельна ділянка, площею 0,2199 га, кадастровий номер: 1223285500-03-006-0264, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Нерухоме майно належить ОСОБА_2 і підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусе Дніпропетровського нотаріального округу Козіною А. В. 17 жовтня 2007 року за реєстровим № 2401, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2423713 (а.с. 18-20);
- договір іпотеки № 5755090 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровської міського нотаріального округу Козіною А. В. від 17 жовтня 2007 року за реєстровим № 2403, згідно з умовами якого в іпотеку було передано наступне нерухоме майно земельна ділянка, площею 0,209 га, кадастровий номер: 1223285500-03-006-0262, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Нерухоме майно належить ОСОБА_2 і підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусе Дніпропетровського нотаріального округу Козіною А. В. 17 жовтня 2007 року за реєстровим № 2402, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2423750.
Відповідно до п. 1.7.4. укладених з ОСОБА_2 договорів іпотеки, якщо інше не передбачено належним чином оформленою письмовою згодою іпотекодержателя, іпотекодавець не має права відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб, відмовлятись від права власності на предмет іпотеки, знищувати фізично предмет іпотеки або його частину, передавати предмет іпотеки як внесок до статутного фонду юридичних осі вчиняти дії щодо виникнення у третіх осіб будь-яких прав на предмет іпотеки, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, найму, оренду, лізинг, інші види користування; вчиняти дії бездіяльність) щодо продовження строку дії вже укладених договорів (якщо такі договору буї укладені до підписання цього договору); укладати відносно предмета іпотеки будь-які інші угод зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт (перепланування) будівель (споруд розташованих на земельній ділянці, що є предметом іпотеки за цим договором, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної діяльності та у будь-якій формі надавати дозвіл терті особам на здійснення таких дій. Обмеження, встановлені цим пунктом договору, поширюється і на предмет іпотеки в цілому, так і на будь-яке окреме майно, що входить до його складу. Будь-які правочини або інші юридично значущі дії стосовно предмета іпотеки, вчинені з порушенням вимог цього договору та/або чинного законодавства України, в тому числі, але не виключно, щодо відчуження предмета іпотеки, його передачі в спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування тощо, є недійсними.
Згідно п.п. 3.2.1., 3.2.4. п. 3.2 цих договорів іпотеки крім інших зобов`язань, передбачених цим договором, іпотекодавець зобов`язується: 
- при володінні та користуванні предметом іпотеки не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайного зносу;
- негайно повідомляти іпотекодержателя про знищення (будь-яку загрозу знищенні пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки (незалежно від того, є такі події страховими випадками чи ні), а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором, в тому числі про претензії чи посягання третіх осіб і предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшені його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруд) розташованих на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істоті поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Суд встановив, що законодавством України та умовами договорів іпотеки встановлено заборону на будь-яке поліпшення (реконструкцію, зміну тощо) предмета іпотеки та відчуження предмета іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя на таке відчуження.
Судом установлено, що ОСОБА_2 порушив свої зобов`язання за укладеним кредитним договором. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2012 року у справі № 419/7169/12 позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено в повному обсязі, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором у сумі 2793947,66 гривень (два мільйона сімсот дев`яносто три тисячі дев`ятсот сорок сім гривень 66 копійок) з яких: заборгованість за кредитом – 1 882 650,62 грн. (один мільйон вісімсот вісімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят гривень 62 копійки), заборгованість за процентами – 432657,31 грн. (чотириста тридцять дві тисячі шістсот п`ятдесят сім гривень 31 копійок), пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитом в період з 09 вересня 2009 року по 08 вересня 2010 року – 25 668,99 грн. (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 99 копійок), пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті процентів в період з 09 вересня 2009 року по 08 вересня 2010 року – 57 043,82 грн. (п`ятдесят сім тисяч сорок три гривні 82 копійки), штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань по страхуванню майна – 168 034,30 грн. (сто шістдесят вісім тисяч тридцять чотири гривні 30 копійок), штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань по страхуванню від нещасного випадку в сумі 188 265,06 гривень (сто вісімдесят вісім тисяч двісті шістдесят п`ять гривень 06 копійок), штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань – 39 627,66 гривень (тридцять дев`ять тисяч шістсот двадцять сім гривень 66 копійок), та судові витрати у сумі 1 820,00 гривень (одна тисяча вісімсот двадцять гривень 00 копійок), з яких: 1 700,00 гривень (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) судового збору та 120,00 гривень (сто двадцять гривень 00 копійок) витрати на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 2 795 767,66 гривень (два мільйона сімсот дев`яносто п`ять тисяч сімсот шістдесят сім гривень 66 копійок). Зазначене рішення набрало законної сили 30 жовтня 2012 року.
29 червня 2016 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Марінеско А. В. в рамках виконавчого провадження № 50862489, відкритого на підставі виконавчого листа по справі № 419/7169/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», - у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатним. Таким чином, суд встановив, що вищезазначене рішення суду не виконано.
Судом також установлено, що ОСОБА_1 04 вересня 2013 року придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,6103 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1223285500:03:006:0347, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується укладеним між ними договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бунякіна О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2036 і також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 89138084 від 08 червня 2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8907091 від 04 вересня 2013 року.
Вищезазначена земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 905693, виданого 01 грудня 2007 року Піщанською сільською радою, записано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-07-126-02658.
Судом установлено, що ОСОБА_2 здійснено дії щодо об`єднання трьох земельних ділянок, які є предметом іпотеки за договорами іпотеки в одну: земельна ділянка площею 0,6103 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1223285500:03:006:0347 та, в подальшому, вказану земельну ділянку відчужено на користь ОСОБА_1 .
Крім того встановлено, що ОСОБА_2 не звертався до ПАТ «ПУМБ» із запитом щодо надання згоди, а ПАТ «ПУМБ» в свою чергу не надавав жодних письмових документів, які б свідчили про його згоду із об`єднанням земельних ділянок, що є предметом іпотеки та відчуженням предмета іпотеки (будь-якої зміни іпотекодавця).
На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг позичальника за основним зобов`язанням є значним, рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на вказану земельну ділянку в межах суми вартості предмета іпотеки.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, а також на те, що він придбав спірну земельну ділянку у 2013 році, в установленому законодавством порядку, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, і нотаріус при укладенні та реєстрації даного договору перевіряв наявність будь-яких заборон не лише земельної ділянки, а й наявність будь-яких заборон у власника, і на час укладання договору жодних заборон (іпотек, арештів, заборон вчиняти певних дій та інше) не було.
Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки зазначена Постанова прийнята у 2011 році, тобто через 4 роки, а тому посилання на вказану Постанову є необгрунтованим.
Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх ухвалах від 24.04.2013 р. по справі № 6-51828св12, від 25.12.2013 р. по справі № 6-47128св13, від 08.10.2014 р. по справі № 6-19140св14 наголошує, що, незалежно від того, чи перейшло право власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи та чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки чи ні, іпотека є дійсною для нового власника майна та поширюється й на таку реконструкцію.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 12.10.2016 року по справі № 200/5731/14-ц встановлено, що ст. 23 Закону України “Про іпотеку” визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою . Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця. Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності.
Таким чином, для захисту прав іпотекодержателя є неважливим факт внесення змін до запису про іпотеку/обтяження, а також факт доведення інформації про обтяження майна іпотекою до нового власника. 
Безпідставними є посилання апелянта на п. 23 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 р. № 410, оскільки розділ Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек стосується проведення державної реєстрації змін до запису про іпотеку, що відбувається виключно на підставі повідомлення іпотекодержателя. А враховуючи те, що АТ “ПУМБ” не надавало жодних письмових документів, які б свідчили про його згоду із об`єднанням земельних ділянок, що є предметом іпотеки, відчуженням предмета іпотеки (будь-якої зміни іпотекодавця), внесення будь-яких змін до запису про іпотеку, а отже посилання на п. 23 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек та твердження про повідомлення іпотекодержателя про внесення змін до запису про іпотеку є необгрунтованими.
Також, безпідставними є доводи апелянта про те, що АТ “ПУМБ” стало відомо про об`єднання земельних ділянок у 2007 році, після отримання витягу про внесення змін до реєстру іпотек, у зв`язку з чим апелянт вважає, що Банк пропустив строк позовної давності. Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можливо, оскільки Банк не надав жодних повідомлень щодо здійснення реєстрації змін до запису про іпотеку. Жодні повідомлення іпотекодержателю та/або витяги про внесення змін до запису про іпотеку не видавались, відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 р. № 410. Таким чином, АТ “ПУМБ” у 2007 році не знав та не міг знати про об`єднання трьох предметів іпотеки в один.
Про порушення умов договорів іпотеки шляхом об`єднання земельних ділянок в одну земельну ділянку та її подальший продаж АТ “ПУМБ” стало відомо лише 08.06.2017 року, після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а з позовом позивач звернувся 27.11.2017 року, тобто в межах строку позовної давності.
Крім того, як вбачається, в суді першої інстанції представник відповідача не заявляв жодних заяв та клопотань щодо застосування строків позовної давності. Таким чином, відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про застосування строків позовної давності та не подав зазначене клопотання у строки встановлені ЦПК України. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано ухвалив рішення в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наявних в матеріалах даної справи.
А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко

                                                                        О.В. Лаченкова