ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 січня 2020 року 
м. Харків
справа № 643/2712/17
провадження № 22-ц/818/813/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,
суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року, постановлену суддею Афанасьєвим В.О., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від ДТП.

19 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі до прийняття процесуального рішення по кримінальному провадженню №12014220470001189 відкритого за фактом наїзду мотоцикла «Кавасакі» під його керуванням на пішохода ОСОБА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від ДТП до прийняття рішення по кримінальному провадженню №12014220470001189, яке порушене за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвала мотивована тим, що дану справу об`єктивно неможливо розглянути до розгляду та прийняття рішення по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він, як позивач повинен довести лише наявність факту пошкодження його здоров`я під час ДТП, яка сталася за участю джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач. Натомість відповідач повинен довести, що ушкодження здоров`я сталося від непереборної сили або наявності з його боку умислу на заподіяння тілесних ушкоджень шляхом навмисного створення умов для виникнення ДТП.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 251 ЦПК України визначені підстави зобов`язання суду зупинення провадження у справі.

Пунктом 6 ч.1 цієї статті встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до абзацу 4 пункту 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати значення для іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від ДТП.

Підставою зупинення провадження по цій справі є перебування на досудовому розслідуванні СВ Московського ВП ГУНП України Харківської області кримінального провадження №12014220470001189 від 10 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, порушене за фактом ДТП за участю водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 .

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» відповідно до статей 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У зв`язку із цим суди не повинні допускати випадків безпідставної відмови у відкритті провадження у справі або необґрунтованого закриття провадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також фактів незаконного залишення заяв без руху, без розгляду, повернення їх позивачам або необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ.

Підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України може застосовуватись у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно положень ч.1, 2 ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16.

Матеріали справи свідчать, що справа знаходиться в провадженні суду з лютого 2017 року і по теперішній час справа не розглянута.

Крім того, вимогами п.6 ч.1 статті 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що наразі триває досудове розслідування кримінального провадження №12014220470001189 від 10 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Будь-яких даних стосовно того, що на даний час є будь-яка справа, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства матеріали справи не містять.

Разом з тим, перебування на досудовому розслідуванні СВ Московського ВП ГУНП України Харківської області кримінального провадження №12014220470001189 від 10 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, порушене за фактом ДТП за участю водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 не є безумовною підставою для зупинення провадження у цій справі.

Також, суд звертає увагу на те, що при постановленні ухвали суд першої інстанції керувався п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, в редакції, яка вже не діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали суду. 

Згідно положень п.п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підстава для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.6, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 14 січня 2020 року.

Головуючий І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова 

І.С. Сащенко