ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1164/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року в адміністративній справі №280/1164/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі №280/1164/19 відмовлено.
Не погодившись з вищенаведеною ухвалою, позивач оскаржив її апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала прийнята без оцінки всіх фактичних обставин та з порушенням норм процесуального права. З огляду на викладене, заявник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задовольнити та зобов`язати відповідача подати у місячний строк звіт про виконання рішення суду у справі №280/1164/19.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №280/1164/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволено:
- визнано протиправними дії Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з липня 2018 року;
- зобов`язано Пологівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість по ній з липня 2018 року;
- звернуто до негайного виконання рішення у межах суми пенсії ОСОБА_1 за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України.
22.05.2019 року Запорізьким окружним адміністративним судом разом з супровідним листом вих. №280/1164/19/21043/19 направлені ОСОБА_1 виконавчі листи (а.с. 35).
Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення, вищенаведені виконавчі листи позивач отримав 28.05.2019 року.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу норми ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Застосування наведеної норми є прерогативою суду, та передбачає право діяти на власний розсуд.
Крім цього, суд зауважив, що матеріали справи не містять доказів існування у владного суб`єкта наміру допускати порушення закону у процедурі перерахунку та виплати пенсії.
З огляду на викладені обставини, суд не вбачав підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, указаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі №235/7638/16-а.
Так, з клопотання ОСОБА_1 не вбачається, а судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.
Оскільки позивач не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для її скасування.
Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, -  

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року в адміністративній справі №280/1164/19 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 328 – 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко