ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11238/19  Номер провадження 22-ц/814/653/20	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Обідіної О.І.
Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.
За участю секретаря Кальник А.М.
розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави в скалді судді Материнко М.О. від 20 грудня 2019 року за заявою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2019 року ОСОБА_6 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_7 з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 .
Зазначала, що планує подати позов до суду про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки довірителю - дочці спадкодавця - ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про на спадщину з огляду на оформлені свідоцтва про право на спадщину на інших осіб - відповідачів. Оскільки даний час існує ймовірність відчуження останніми вказаного спадкового будинку прохала забезпечити її позовні вимоги шляхом накладення на нього арешту. 

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2019 року заяву  ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати  статус учасників справи:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задоволено.
Накладено арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони будь-яким особам (органам державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, іншим акредитованим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на вказане майно.
Ухвала вмотивована наявністю між сторонами реального спору, предметом якого є нерухоме майно, а невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу.
Зокрема вказують, що отримані ними свідоцтва про спадщину на спірний будинок неоскаржені, не скасовані та отримані згідно чинного законодавства, а отже накладення арешту на належний їм в порядку спадкування будинок буде порушувати їхні права як власників. 

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 374 ч.1 п.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2019 року ОСОБА_6  звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просила накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яку задоволено ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2019 року та накладено арешт на спірне домоволодіння за вказаною адресою.
Накладаючи арешт, місцевий суд, з урахування норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову з огляду на наявність існуючого спору між сторонами стосовно нерухомого майна та ймовірність його відчуження. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч. 10 Постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. 
В ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що на даний час в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває справа за позовом ОСОБА_7 до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.01.2020 року про відкриття провадження у справі.
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду за захистом порушених спадкових прав, ОСОБА_7 вказувала, що вона є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_11 , який за життя в передбаченому законом порядку як спадкоємець 4 черги звернувся до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав після померлої ОСОБА_12 , проте своїх прав не оформив, відповідного свідоцтва не отримав. 
Після смерті батька, позивач, як єдиний спадкоємець, звернулася до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про спадщину, на що отримала відмову з огляду на видачу свідоцтв про право на спадщину іншим особам, які на її думку, являються спадкоємцями лише 5 черги. 
Вважає, що відповідачі -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які в тій чи іншій ступені є родичами спадкодавця ОСОБА_12 незаконно набули право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 , приховавши від нотаріуса рішення судів, якими встановлено факт проживання її батька з спадкодавцем та віднесення його у зв`язку з цим згідно зі ст. 1264 ЦК України до четвертої черги спадкоємців. 
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, заявник зазначала, що саме відповідачі мають реальну можливість розпорядитись спірним будинком та продати його на свій власний розсуд, оскільки мають всі необхідні для цього правоустановчі документи, в тому числі і згадані свідоцтва про право на спадщину, які вона оскаржує в судовому порядку.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність вжиття заходів забезпечення позову у співмірний до предмету заявлених вимог спосіб, оскільки невжиття такого заходу може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення заявлених вимог.
Крім того, на даний час існує достатньо обґрунтоване припущення позивача про реальну можливість у відповідачів відчужити належний їм на праві свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок, що в свою чергу ускладнить в разі задоволення позову можливість ефективного судового захисту інтересів позивача як ще одного спадкоємця. 
Враховуючи викладене та оцінюючи рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відповідність оскаржуваної ухвали вимогам ст. 152 ЦПК України. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять даних про недотримання судом вимог процесуального права.
Фактично твердження апелянтів зводяться до їх незгоди з майбутніми позовними вимогами щодо черговості спадкування та власного тлумачення своєї спадкової першочерговості та відсутності у заявника ОСОБА_7 права на спадкування спірного будинку. 
Відхиляючи доводи апелянтів, колегія суддів зазначає, що в даному випадку накладення арешту на спірне майно - є тимчасовим заходом, пов`язаним з обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів з метою забезпечення реалізації в майбутньому задоволених вимог позивача. 
Крім того, згідно усталеної судової практики, метою забезпечення заявлених вимог, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Враховуючи, що при вирішенні судом першої інстанції питання про вжиття заходів забезпечення позову не було допущено порушень норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  залишити без задоволення.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.